היא יכולה לגרום לי לחוש כך ?


היא יכולה לשנות אותנו ?


אז עבור הקהל החכם שכאן , אני רוצה לציין כי האנשים הדיגיטליים לא המציאו את השיבוש .


ארצ ' י באנקר נדחף אל מחוץ לכורסתו ביחד עם כולנו לפני 40 שנה .


זוהי טבלה זריזה . הנה תכונה נוספת : פנטזיה ודמיון , אשר הן תוכניות שמוגדרות בתור , " " לוקחות אותי אל מחוץ לחיי היום יום שלי וגורמות לי להרגיש טוב יותר . " " זה ממופה כנגד הנקודה האדומה , אבטלה , שהיא סטטיסטיקה פשוטה מהלשכה של משרד העבודה .


אתם תראו שבכל זמן שתוכניות הפנטזיה והדימיון נמצאות בעלייה , זה יפעל בהתאם לעלייה באבטלה .


האם אנו רוצים לראות תוכניות על אנשים שחוסכים כסף והם מובטלים ?


לא . בשנות השבעים יש לכם את התוכנית המובילה " " האישה הביונית " " שעפה אל תוך עשרת הגדולים בשנת 1973 , ואחריה הגיעו " " איש 6 מיליון הדולר " " ו " " המלאכיות של צ ' רלי . " " עלייה נוספת בשנות השמונים — עלייה נוספת בתוכניות שעוסקות בשליטה וכוח .


מה היו אותן תוכניות ?


מפוארות ועשירות .


" דאלאס , " " אי הפנטזיה . "


מיפוי מדהים של הנפש הלאומית שלנו עם כמה עובדות קשות ומהירות : אבטלה .


אז הנה אנחנו , בטבלה החביבה עליי , משום שאלו עשרים השנים האחרונות שלנו .


בין שאתם עוסקים בתחום שלי ובין שלא , אתם בודאי קראתם או שמעתם על הירידה בדבר הנקרא סיטקום שלוש המצלמות ועלייתה של טלוויזית הריאליטי .


ובכן , כמו שאנחנו אומרים בתחום שלי , X מסמן את המקום .


שנות התשעים — הבועות הגדולות של ההומור — אנחנו צופים ב " " חברים , " " " " פרייז ' ר , " " " " חופשי על הבר " " ו " " סיינפלד . " " הכל טוב , אבטלה נמוכה .


אבל ראו : X מסמן את המקום .


בשנת 2001 , עונת הטלוויזיה של ספטמבר 2001 הומור מפסיד לשיפוט אחת ולתמיד .


למה לא ?


היו לנו את הבחירות לנשיאות של שנת 2000 שהוכרעו על ידי בית המשפט בעליון .


הייתה לנו את התפוצצות בועת הטכנולוגיה .


היה לנו את ה- 9 / 11


אנתרקס הפך להיות מושג שגור בלקסיקון החברתי .


תראו מה קורה ככל שאנחנו ממשיכים הלאה .


בתחילת המאה , האינטרנט תופס תאוצה , טלוויזית הריאליטי תפסה אחיזה .


אז מה אנשים רוצים בטלוויזיה שלהם ?


אני הייתי חושבת נקמה או נוסטלגיה .


תנו לי קצת נחמה ; עולמי מתמוטט .


לא , הם רוצים שיפוט .


אני יכול להדיח אותך מהאי .


אני יכול לגרום לבת של שרה פיילין להמשיך לרקוד .


אני יכול לבחור את האמריקן איידול הבא . אתה מפוטר .


כל זה נפלא , נכון ?


אז דרמטי ככל שיהיה השוני בין תוכניות הטלוויזיה האלה , הנאה צרופה , הייתה קיימת לכל אורכן של 59 השנים האחרונות — עם מה התחלתי ? — אינסטינקט בסיסי אחד נותר .


אנחנו חיות , אנחנו זקוקים לאימהות שלנו .


לא היה עשור של טלוויזיה בלי דמות אם שלטת וברורה .


שנות החמישים : ג ' ון קליבר בתוכנית הנחמה המקורית , " " השאירו את זה לבונה . " " לוסיל בול המשיכה להצחיק אותנו דרך עליית המודעות החברתית בשנות השישים .


מוד פינדלי , תמצית הזלזול שהיה בשנות השבעים , אשר התמודדה עם הפלה , גירושין ואפילו גיל הבלות בטלוויזיה .


שנות השמונים , ה " " קוגרית " " הראשונה ניתנה לנו בדמותה של אלכסיס קרינגטון .


מארפי בראון התמודדה מול סגן נשיא כאשר היא התמודדה עם הרעיון של משפחה חד הורית .


האמא של העידן הזה , ברי ואן דה קאמפ .


עכשיו אני לא יודעת אם זה הוא השטן או המלאך היושב על המצפון שלנו , היושב על כתפי הטלוויזיה שלנו , אבל אני כן יודעת שאני לחלוטין מאוהבת בתמונה הזו .


אז לכולכן , הנשים של TEDWomen , הגברים של TEDWomen , הקהל העולמי של TEDWomen , תודה רבה לכם שאפשרתם לי להציג את הרעיון שלי על מצפונה של הטלוויזיה .


אבל הרשו לי להודות גם ליוצרים המדהימים אשר קמים כל בוקר בכדי לשים את הרעיונות שלהם על גבי מסך הטלוויזיה שלנו לכל אורכם של עידני הטלוויזיה האלה .


הם נתנו לזה חיים בטלוויזיה , בהחלט , אך אלו אתם הצופים , דרך המצפון החברתי המשותף שלכן , אשר נתנו לזה חיים , אריכות ימים , כוח או שלא .


אז תודה רבה לכם .


( מחיאות כפיים )


ובכן , כולנו יודעים שהאינטרנט שינה לחלוטין את ההוצאה לאור , השידור , המסחר והחיבוריות החברתית , אבל מאיפה הכל הגיע ?


ואני אצטט שלושה אנשים : ונבר בוש , דאג אנגלברט וטים ברנס-לי .


אז הבה נעבור בינהם .


זה ונבר בוש .


ונבר בוש היה היועץ הראשי לממשל ארצות הברית לענייני מדע בזמן המלחמה .


וב 1945 , הוא פרסם מאמר במגזין שנקרא הירחון האטלנטי .


והמאמר נקרא " " כמו שאנחנו חושבים . " " ומה שונבר בוש אמר היה שהדרך בה אנחנו משתמשים במידע מקולקלת .


אנחנו לא עובדים בצורה של סיפריות ומערכות קיטלוג וכו ' .


המוח עובד לפי אסוציאציה .


עם פריט אחד במחשבתו , הוא קופץ מיידית לפריט הבא .


והדרך בה המידע מובנה היא לחלוטין לא מסוגלת לעמוד בעיבוד המידע .


אז הוא הציע מכונה , והוא קרא לה ממקס .


והממקס היתה מקשרת מידע פיסת מידע אחת לפיסת מידע קשורה אחרת וכך הלאה .


עכשיו זה היה ב 1945 .


מחשב באותם ימים היה משהו שהשרות החשאי השתמש בו לפיצוח צפנים .


ואף אחד לא ידע עליו דבר .


אז זה היה לפני שהמחשב הומצא .


והוא הציע את המכונה הזו שנקראה ממקס .


והיתה לו פלטפורמה בה קישרתם מידע למידע אחר , ואז יכולתם לקרוא לו לפי דרישה .


אז מתגלגלים קדימה , אחד מהבחורים שקרא את המאמר הזה היה דאג אנגלברט , והוא היה קצין בחיל האויר האמריקאי .


והוא קרא את המאמר בספריה במזרח הרחוק .


והוא כל כך הושפע מהמאמר , שזה די הנחה את שארית חייו .


ובאמצע שנות השישים , הוא היה מסוגל להפעיל את זה כשהוא עבד במעבדת המחקר של סטנפורד בקליפורניה .


הוא בנה מערכת .


המערכת היתה מתוכננת לדמות אינטיליגנציה אנושית , היא נקראה .


ובנבואה לעולם של היום של מיחשוב ענן ותוכנה כשרות , המערכת שלו נקראה NLS בשביל מערכת און ליין .


וזה דאג אנגלברט .


הוא נתן מצגת בועידת המחשבים המשולבת בסתיו ב1968 .


מה שהוא הראה — הוא ישב על במה כמו זו , והוא הדגים מערכת .


היה לו מיקרופון ראש כמו שלי יש .


והוא הפעיל את המערכת הזו .


ואתם יכולים לראות , הוא עובד בין מסמכים וגרפיקה ועוד .


והוא מריץ את הכל עם הפלטפורמה הזו פה , עם מקלדת חמש אצבעות ועכבר המחשב הראשון בעולם , שהוא עיצב במיוחד כדי להשתמש במערכת הזו .


אז מפה גם העכבר הגיע .


אז זה דאג אנגלברט .


הבעיה עם המערכת של דאג אנגלברט היתה שהמחשב בימים ההם עלה כמה מיליוני לירות סטרלינג .


אז בשביל מחשב אישי , כמה מיליוני לירות היו כמו להיות בעלי מטוס סילון פרטי ; זה לא היה ממש פרקטי .


אבל התגלגלו קדימה לשנות השמונים כשמחשוב אישי הגיע , אז היה מקום לסוג כזה של מערכת על מחשוב אישי .


והחברה שלי , OWL בנתה מערכת שנקראה גייד לאפל מקינטוש .


וסיפקנו את מערכת ההיפרטקסט הראשונה בעולם .


וזה התחיל לקבל ראש קיטור .


אפל הציגה משהו שנקרא היפרקרד , והם עשו די עניין מזה .


היה להם מוסף של 12 עמודים בתוך הוול סטריט ג ' ורנל ביום בו זה הושק .


המגזינים התחילו לכסות את זה .


המגזין בייט וקומיוניקיישינס בACM הוציא מהדורות מיוחדות שדיברו על היפרטקסט .


פיתחנו גירסת PC של המוצר בנוסף לגירסת מקינטוש .


וגירסת הPC שלנו נעשתה די בוגרת .


אלו כמה מהדוגמאות של המערכת בפעולה בסוף שנות ה 80 .


הייתם יכולים לספק מסמכים , לעשות עבודה ביום אחד .


פיתחנו מערכת כך שהיתה לה שפת מארקאפ מבוססת HTML .


קראנו לה HML : שפת היפר סימון .


והמערכת היתה מסוגלת לתמוך במערכות מסמכים מאוד , מאוד גדולות על רשתות מחשבים .


אז לקחתי את המערכת הזו לתערוכה בוורסאי ליד פריז בסוף נובמבר 1990 .


וניגש אלי בחור צעיר ונחמד בשם טים ברנס-לי שאמר , " " אתה איאן ריצ ' י ? " " ואני אמרתי , " " כן . " " והוא אמר , " " אני צריך לדבר איתך . " " והוא סיפר לי על המערכת המוצעת שלו שנקראה " " רשת כלל עולמית " " WWW .


ואני חשבתי , ובכן , יש לה שם יומרני , בעיקר מאחר וכל המערכת רצה על המחשב שלו במשרד שלו .


אבל הוא היה משוכנע שהרשת שלו תשתלט על העולם יום אחד .


והוא ניסה לשכנע אותי לכתוב את הדפדפן בשבילה , מפני שלמערכת שלו לא היתה גרפיקה או פונטים או עימוד או כלום ; היא היתה רק טקסט פשוט .


וחשבתי , ובכן , אתם יודעים , מעניין , אבל בחור מCERN , הוא לא הולך לעשות את זה .


אז לא עשינו את זה .


בשנים הבאות , קהילת ההיפרטקסט גם היא לא הכירה בו .


ב 1992 , המאמר שלו נדחה מועידת ההיפרטקסט .


ב 1993 , היה שולחן בועידה בסיאטל , ובחור שנקרא מארק אנדרסן הדגים את הדפדפן הקטן שלו לאינטרנט .


וראיתי את זה , וחשבתי , כן , זה זה .


ובשנה לאחר מכן , ב1994 , היתה לנו את הועידה באדינבורו , ולא היתה לי התנגדות שטים ברנס- לי יהיה הנואם הראשי .


אז זה שם אותי בחברה די מהוללת .


היה בחור שנקרא דיק רואו שהיה בתקליטי דקה ודחה את החיפושיות .


היה בחור בשם גארי קילדל שהטיס את המטוס שלו כשIBM חיפשה מערכת הפעלה ל IBM PC , והוא לא היה שם , אז הם חזרו לביל גייטס .


ו12 המוציאים לאור שדחו את הארי פוטר של J.K. Rowling , אני מניח .


מצד שני , יש את מארק אנדריסן שכתב את הדפדפן הראשון של האינטרנט .


ולפי מגזין פורטשן , הוא שווה 700 מיליון דולר .


אבל האם הוא שמח ?


( צחוק ) ( מחיאות כפיים )


ב 1994 , צעדתי לתוך כלא בקמבודיה ופגשתי ילד בן 12 שעונה ונמנע ממנו גישה לעורך דין


וכשהבטתי לתוך עיניו , והבנתי שלמאות המכתבים שכתבתי לאסירים פוליטיים , שלעולם לא הייתי כותבת לו מכתב , מפני שהוא לא היה ילד בן 12 שעשה משהו חשוב למישהו


הוא לא היה אסיר פוליטי


הוא היה ילד בן 12 שגנב אופניים


מה שעוד הבנתי בנקודה ההיא היה שזה לא רק היה קמבודיה , אלא מתוך 113 המדינות המתפתחות שמענות 93 מהן העבירו חוקים שיש לכם זכות לעורך דין ויש לכם זכות לא להיות מעונים


ומה שגיליתי זה שהיה חלון הזדמנויות ענק בשבילנו כקהילה בין לאומית להתאחד ולשים קץ לעינויים כשיטת חקירה


אנחנו חושבים רבות על עינויים כעינויים פוליטיים או שמורים רק לגרוע ביותר , אבל , למעשה תשעים וחמישה אחוזים מהעינויים כיום הם לא לאסירים פוליטיים


הם לאנשים שנמצאים במערכות משפט שבורות ולצערנו בגלל שעינויים הם שיטת החקירה הזולה ביותר זה זול יותר ממערכת משפט , זול יותר מעורך דין וגישה מוקדמת לעזרה משפטית זה מה שקורה רוב הזמן .


אני מאמינה היום שזה אפשרי לנו כקהילה עולמית , אם נחליט כך להתאחד ולשים קץ לעינויים כשיטת חקירה בימי חיינו אבל זה ידרוש שלושה דברים


ראשית זה האימון , החיזוק וקישור בין סנגורים מסביב לעולם


השני מבטיח קיום גישה מוקדמת שיטתית ליעוץ משפטי


והשלישי הוא התחייבות


אז בשנת 2000 התחלתי לתהות ? מה אם היינו מתאחדים


האם היינו יכולים לעשות משהו ? ל93 המדינות האלו


והקמתי את גשרים בין לאומיים לצדק שיש לו משימה ספציפית של לשים קץ לעינויים כשיטה תחקורית וישום הזכות לתהליך נכון ב 93 המדינות על ידי השמת עורכי דין מיומנים בשלב מוקדם בתחנות משטרה ובבתי משפט


הניסיון הראשון שלי , עם זאת , הגיע מקמבודיה , ובאותו הזמן אני זוכרת שהגעתי לראשונה לקמבודיה והיו ב 1994 , עדין פחות מעשרה עורכי דין במדינה מפני שהחמר רוג ' הרגו את כולם


ואפילו 20 שנה מאוחר יותר , היו רק עשרה עורכי דין במדינה , וכתוצאה מכך הייתם נכנסים לכלא ולא רק פוגשים ילדים בני 12 הייתם פוגשים נשים ואומרים " " למה אתן פה ? " " והנשים היו אומרות " " ובכן הייתי פה 10 שנים מפני שבעלי ביצע פשע , אבל הם לא יכולים למצוא אותו " " אז זה פשוט מקום שאין בו חוקים


קבוצת הסנגורים הראשונה התקבצה ואני עדיין זוכרת , כשהדרכתי , אמרתי " ? אוקיי , מה אתם עושים בחקירה "


והיה שקט בכיתה , ולבסוף [ אישה אחת עמדה , [ שם לא מובן " " והיא אמרה " " קרו , " " שמשמעותו " " מורה היא אמרה , " " אני הגנתי על מעל למאה אנשים , ומעולם לא הייתי צריכה לחקור " " מפני שכולם מגיעים עם הודאות ודיברנו , ככיתה , על העובדה שראשית , ההודאות אולי לא אמינות , אבל שנית לא רצינו לעודד את המשטרה להמשיך לעשות את זה , בעיקר מאחר וזה היה מנוגד לחוק


וזה הצריך הרבה אומץ לסנגורים האלה להחליט שהם יתחילו לעמוד ולתמוך אחד בשני בישום החוקים האלו


ואני עדיין זוכרת את המקרים הראשונים בהם הם הגיעו , כל ה 25 ביחד , היא היתה עומדת , והם היו מאחור והם היו תומכים בה , והשופטים המשיכו להגיד , " " לא , לא , לא , לא , אנחנו עומדים לעשות דברים " " באותה דרך שעשינו אותם אבל יום אחד המקרה המושלם הגיע , והוא היה אישה שהיתה מוכרת ירקות היא ישבה מחוץ לבית


היא אמרה שהיא למעשה ראתה את האדם רץ החוצה שהיא חשבה שגנב את התכשיט , אבל המשטרה באה , הם לקחו אותה , לא היה שום דבר עליה


היא היתה בהריון באותו הזמן . היו עליה כויות מסיגריות . היא הפילה


וכשהם הביאו את המקרה שלה לשופט , בפעם הראשונה הוא נעמד ואמר , " " כן , אין ראיות חוץ מההודאה בעינויים שלך " " ואת תשוחררי והסנגורים התחילו לקחת מקרים שוב ושוב ואתם תראו , הם החלו צעד אחר צעד לשנות את מהלך ההסטוריה בקמבודיה


אבל קמבודיה לא לבד


? נהגתי לחשוב , ובכן האם זה קמבודיה


? או שאלה מדינות אחרות


אבל זה בכל כך הרבה מדינות


בבורונדי ( הערת מתרגם : מדינה באפריקה ) נכנסתי לכלא וזה לא היה ילד בן 12 , זה היה ילד בן 8 על גניבת טלפון סלולרי


או אישה , הרמתי את התינוקת שלה " " תינוק ממש חמוד , אמרתי " " התינוקת שלך כל כך חמודה זו לא היתה תינוקת , היא היתה בת שלוש


" " והיא אמרה , " " כן , אבל היא הסיבה שאני פה מפני שהיא הואשמה בגניבה של שני חיתולים ומגהץ עבור התינוקת שלה ועדיין היתה בכלא


וכשהלכתי למנהל הכלא אמרתי , " " אתם חייבים לשחרר אותה


" " שופט ישחרר אותה והוא אמר , " " אוקיי , אנחנו יכולים לדבר על זה אבל תראי את הכלא שלי . שמונים אחוז מאלפיים האנשים שפה " " ? הם בלי עורכי דין . מה אנחנו יכולים לעשות אז עורכי דין התחילו באופן אמיץ להתאחד ולארגן מערכת בה הם יכולים לקחת מקרים


אבל הבנו שזו לא רק ההכשרה של עורכי הדין , אלא הקשרים של עורכי הדין שמשנה


לדוגמה , בקמבודיה , זה היה שם לא מובן ] לא הלכה לבד ] אלא היו איתה 24 עורכי דין שעמדו יחד . ובאותה דרך בסין , הם תמיד אומרים לי זה כמו רוח מרעננת במדבר " " " " כשאנחנו יכולים להתאחד או בזימבבואה , שם אני זוכרת חף מפשע אחרי שיצא מכלא בו כולם עמד ואמר , " " הייתי פה שנה , שמונה שנים , 12 שנים " " בלי עורך דין הוא בא והיתה לנו הדרכה יחד " " והוא אמר , " " שמעתי שנאמר מפני שהוא שמע אנשים ממלמלים


ומעוצבנים — " " שמעתי שנאמר שאנחנו לא יכולים לעזור ביצירת צדק " " מפני שאין לנו את המשאבים ואז הוא אמר , " " אבל אני רוצה שתדעו שחוסר המשאבים " " הוא לעולם לא תרוץ לחוסר צדק ועם זה , הוא אירגן בהצלחה 68 עורכי דין שלקחו בשיטתיות מקרים


המפתח שאנחנו רואים עם זאת , הוא הדרכה ואז גישה מוקדמת


לאחרונה הייתי במצרים , וקיבלתי השראה מפגישה עם קבוצה נוספת של עורכי דין ומה שהם אמרו לי הוא שהם אמרו הי , תראו , אין לנו משטרה " " ברחובות עכשיו . המשטרה היתה אחת הסיבות העיקריות מדוע התחלנו את המהפכה . הם עינו את כולם " " כל הזמן ואמרתי , " " אבל היו מאות מליונים של דולרים שעברו לאחרונה לפיתוח המערכת המשפטית פה


" " ? מה קורה נפגשתי עם אחת מסוכנויות הפיתוח והם הכשירו תובעים ושופטים , שזו ההטיה הנורמלית בניגוד להכשרת סנגורים


והם הראו לי מדריך שלמעשה היה מדריך מעולה


" " ואמרתי , " " אני רוצה להעתיק את זה היה בו הכל . עורכי דין יכולים לבוא לתחנת המשטרה . זה היה מושלם


תובעים הוכשרו בצורה מושלמת


אבל אמרתי להם , " " יש לי רק שאלה אחת שהיא , עד שכולם הגיעו " " ? למשרד התובע , מה קרה להם ואחרי שהיה , הם אמרו " הם עונו "


אז החלקים הם לא רק ההכשרה של עורכי הדין , אלא למצוא דרך לישם באופן עקבי גישה מוקדמת ליעוץ משפטי , מפני שהם שומרי הסף במערכת לאנשים שמעונים


וכשאני מספרת לכם את זה , אני גם מודעת לעובדה שזה נשמע כמו , " " אוה , אוקיי , זה נשמע " " ? כאילו אנחנו יכולים לעשות את זה , אבל האם אנחנו באמת יכולים לעשות את זה מפני שזה נשמע ענק


ויש הרבה סיבות מדוע אני חושבת שזה אפשרי


הסיבה הראשונה היא האנשים בשטח שמוצאים דרך ליצור ניסים בגלל ההתחייבות שלהם


זה לא רק החפים מפשע שסיפרתי לכם עליהם בזימבבואה , אלא סנגורים בכל העולם שמחפשים את החלקים האלה


יש לנו תוכנית שנקראת יוצר צדק והבנו שיש אנשים שהם אמיצים ורוצים לעשות דברים , אבל ? איך אנחנו יכולים לתמוך בהם


אז זו תחרות אונליין בה זה רק חמשת אלפים דולר אם אתם מגיעים לדרך חדשנית של ישום צדק


ויש 30 יוצרי צדק בעולם , מסרי לנקה לסוואזילנד לסין , שעם חמשת אלפים דולר עושים דברים מדהימים SMS דרך תוכניות דרך תוכניות קדם משפטיות דרך כל דבר שהם יכולים למצוא


וזה לא רק יוצרי הצדק האלו אלא אנשים שאנחנו רואים עם אומץ למצוא מי הרשתות שלהם ואיך הם יכולים להתקדם קדימה


אז בסין , לדוגמה , חוקים גדולים יצאו שאומרים שהמשטרה לא יכולה לענות אנשים אחרת הם יענשו


וישבתי כתף אל כתף עם אחד מעורכי הדין האמיצים שלנו ואמרתי " " איך אנחנו יכולים להפיץ את זה ? איך אנחנו יכולים ? לדאוג שזה ייושם


זה נפלא . " " והוא אמר לי " " ובכן , יש לך כסף ? " " ואמרתי לא . " " והוא אמר , " " זה בסדר " " " " אנחנו עדיין יכולים להסתדר וב4 בדצמבר , הוא ארגן שלושת אלפים חברים של ליגת הצעירים הקומוניסטים מ14 בתי הספר המובילים למשפט שארגנו את עצמם , פיתחו פוסטרים עם החוקים החדשים , והלכו לתחנות המשטרה והתחילו את מה שהוא אומר שהיא מהפכה משפטית לא אלימה להגנה על זכויות האזרחים


אז דיברתי על העובדה שאנחנו צריכים להכשיר ולתמוך בסנגורים


אנחו צריכים ליישם בשיטתיות גישה מוקדמת לסיוע משפטי


אבל הדבר השלישי והחשוב מכל הוא שנתחייב לזה


ואנשים נוטים לומר לי , " " את יודעת זה נפלא , אבל זה אידיאליסטי מאוד


" " זה לעולם לא יקרה והסיבה שאני חושבת שהמילים האלו מעניינות היא בגלל שאלה היו אותן המילים שבהן השתמשו לאנשים שהחליטו שהם ישימו קץ לעבדות , או ישימו סוף לאפרטהייד


זה התחיל עם קבוצה קטנה של אנשים שהחליטו שהם יתחייבו


עכשיו , יש את אחד מהשירים האהובים עלינו מהסנגורים , אותו הם חולקים : אחד עם השני , והוא חזק ואמץ חבר , הדרך לרוב ארוכה " " השביל לרוב מטושטש והסיכונים לרוב גבוהים מאוד " " אבל עמוק בפנים , אתה לא לבד ואני מאמינה שאם נתאחד כקהילה עולמית לתמוך לא רק בסנגורים , אלא בכל אחד במערכת שמחכה לזה נוכל להפסיק את העינויים כשיטת חקירה


אני מסיימת תמיד , מפני שאני בטוחה שהשאלות הן ואני אשמח לדבר איתכם " " ? בכל זמן — " " אבל מה אני באמת יכול לעשות ובכן , הייתי אומרת . ראשית אתם יודעים מה אתם יכולים לעשות . אבל שנית הייתי רוצה להשאיר אתכם עם הסיפור של וישנה שלמעשה נתן לי את ההשראה להתחיל את ארגון גשרים בין לאומיים לצדק


וישנה היה ילד בן 4 כשפגשתי אותו שנולד בכלא בקמבודיה במחוז קנדל . אבל בגלל שהוא נולד בכלא , כולם אהבו אותו כולל השומרים , אז הוא היה היחיד שהיה מורשה להכנס ולצאת מבין הסורגים


אז , אתם יודעים , יש סורגים , ובזמן שוישנה גדל שאומר שמה גדל ? הראש שלכם גדל


אז הוא היה מגיע לסורג הראשון לשני ואז לשלישי ואז ממש לאט מזיז את ראשו כך שיוכל להשתחל , ולחזור שלישי , שני , ראשון . והוא היה אוחז את הזרת שלי , מפני שמה שהוא רצה לעשות כל יום זה לבקר


אתם יודעים , הוא מעולם לא ממש הגיע לכולם כל יום , אבל הוא רצה לבקר את כל 156 האסירים . והייתי מרימה אותו והוא היה מעביר את האצבעות דרך


או אם אלה היו תאים חשוכים , זה היה כמו ברזל מחורר , והוא היה מעביר את האצבעות


ורוב האסירים אמרו שהוא היה האושר הגדול ביותר שלהם , והם ציפו לפגוש אותו . ואני כאילו הנה וישנה . הוא ילד בן 4


הוא נולד בכלא עם כלום ללא חפצים חומריים , אבל היה לו את התחושה של מסע הרואי עצמי , שאני מאמינה שכולנו נולדים לתוכו . הוא אמר כנראה אני לא יכול לעשות הכל " "


אבל אני אחד . אני יכול לעשות משהו


" " ואני אעשה את הדבר היחיד שאני יכול לעשות אז אני מודה לכם שהיה לכם את הדמיון הנבואי לדמיין את התהוות העולם החדש איתנו ולהזמין אתכם למסע הזה איתנו


תודה לכם


( מחיאות כפיים ) תודה לכם ( מחיאות כפיים ) תודה לכם ( מחיאות כפיים )


דמיינו את זה : זה יום שני בבוקר , אתם במשרד , אתם מתכוננים להתחיל את היום בעבודה , והבחור הזה שאתם סוג של מזהים מהמשך המסדרון , נכנס ישר לקיוביק שלכם וגונב לכם את הכיסא .


לא אומר מילה — פשוט מתגלגל איתו הלאה .


לא נותן לכם שום מידע בנוגע ללמה הוא לקח לכם את הכיסא מכל הכיסאות שנמצאים שם .


לא מכיר בעובדה שאולי תצטרכו את הכיסא כדי לעשות קצת עבודה היום .


לא הייתם מסכימים לזה . הייתם עושים בלגן .


הייתם עוקבים אחרי הבחור חזרה לקיוביק שלו והייתם אומרים , " " למה את הכיסא שלי ? " " אוקיי , אז עכשיו זה יום שלישי בבוקר ואתם במשרד , והזמנה לפגישה קופצת ביומן שלכם .


( צחוק ) וזה מאישה שאתם סוג של מכירים במורד המזדרון , והנושא מתייחס לאיזה פרוייקט ששמעתם מעט עליו .


אבל אין אג ' נדה .


אין מידע על למה אתם הוזמנתם לפגישה .


ועדיין אתם מקבלים את ההזמנה , ואתם הולכים .


וכשהפגישה המאוד לא יעילה הזו מסתיימת , אתם חוזרים לשולחן שלכם , ועומדים ליד השולחן שלכם ואומרים , " " וואי , הלוואי שהיו לי את השעתיים האלו חזרה , ממש כמו שהלוואי שהיה לי את הכיסא חזרה . " " ( צחוק ) כל יום , אנחנו מאפשרים לעובדים איתנו , שאחרת הם אנשים ממש נחמדים , לגנוב מאיתנו .


ואני מדבר על משהו בעל ערך הרבה יותר גדול מרהיטי משרד .


אני מדבר על זמן . הזמן שלכם .


למעשה , אני מאמין שאנחנו באמצע של מגפה גלובלית של מחלה נוראית חדשה שידועה כ MAS : סינדרום הקבלה ללא מחשבה .


( צחוק ) הסימפטום העיקרי של סינדרום הקבלה ללא מחשבה הוא פשוט קבלה של הזמנות לפגישה ברגע שהן קופצות ביומן . ( צחוק )


זה רפלקס לא רצוני — דינג , קליק , בינג — זה ביומן שלכם , " " חייב ללכת , אני כבר מאחר לפגישה . " " ( צחוק ) פגישות הן חשובות , נכון ?


ושיתוף פעולה הוא המפתח להצלחה של הארגון .


ופגישה שמנוהלת היטב יכולה להוביל לתוצאות ממש חיוביות שמובילות לפעולות .


אבל בין הגלובליזציה וטכנולוגיות המידע הנפוצות , הדרך בה אנחנו עובדים באמת השתנתה דרמטית במהלך השנים האחרונות .


ואנחנו אומללים . ( צחוק ) ואנחנו אומללים לא בגלל שהבחור האחר לא יכול לנהל פגישות טובות , זה בגלל MAS , סינרום הקבלה ללא מחשבה , שזה פצע שנגרם עצמית .


למעשה , יש לי הוכחות שמראות ש MAS הוא תופעה עולמית .


תנו לי לספר לכם למה .


לפני כמה שנים , העלתי סרטון ליוטיוב , ובסרטון , שיחקתי כל שיחת ועידה ממש גרועה שאי פעם הייתם בה .


הוא באורך של בערך חמש דקות , ויש בו את כל הדברים שאנחנו שונאים בפגישות ממש גרועות .


יש את המנהל שאין לו מושג איך לנהל פגישה .


יש את המשתתפים שאין להם מושג למה הם שם .


כל העניין סוג של מתמוטט לתאונת רכבת שיתופית .


וכולם עוזבים מאוד עצבניים .


זה די משעשע .


( צחוק ) בואו נראה .


( סרטון ) המטרה שלנו היום היא להגיע להסכמה על הצעה מאוד חשובה .


כקבוצה , אנחנו צריכים להחליט עם — בלופ בלופ — היי , מי כרגע הצטרף ?


היי , זה ג ' ו , אני עובד מהבית היום .


( צחוק ) היי ג ' ו , תודה שהצטרפת אלינו היום , מעולה .


כרגע אמרתי , יש לנו הרבה אנשים על השיחה שהיינו רוצים לעבור , אז בואו נדלג על קריאת התפקידים ואני אצלול ישר פנימה .


המטרה שלנו היום היא להגיע להסכמה על הצעה מאוד חשובה .


כקבוצה , אנחנו צריכים להחליט אם — בלופ בלופ — ( צחוק ) היי , מי כרגע הצטרף ?


לא ? חשבתי ששמעתי ביפ . ( צחוק ) נשמע מוכר ?


כן , נשמע מוכר גם לי .


כמה שבועות אחרי שהעלתי את זה , 500,000 אנשים בעשרות מדינות , אני מתכוון עשרות מדינות , צפו בסרטון הזה .


ולאחר שלוש שנים , הוא עדיין מקבל אלפי צפיות בחודש ,


הוא קרוב לבערך מליון עכשיו .


ולמעשה , כמה מהחברות הגדולות בעולם , חברות ששמעתם עליהן אבל אני לא אזכיר , ביקשו את הרשות שלי להשתמש בסרטון בהדרכת עובדים חדשים כדי ללמד את העובדים החדשים שלהם איך לא לנהל פדישות בחברה שלהם .


ואם המספרים — יש מליון צפיות והוא בשימוש בחברות — לא מספיקים להכיח שיש לנו בעיה עולמית עם פגישות , יש הרבה הרבה אלפים של הערות ברשת אחרי שהסרטון עלה .


אלפי אנשים כתבו דברים כמו , " אוי , זה היה היום שלי היום ! "


" זה היה היום שלי כל יום ! "


" זה החיים שלי . "


בחור אחד כתב , " " זה מצחיק בגלל שזה נכון .


מפחיד , עצוב , ומדכא כמה שזה נכון .


זה גרם לי לצחוק עד שבכיתי .


ובכיתי , ובכיתי עוד . " " ( צחוק ) הבחור המסכן הזה אמר , " החיים היום יומיים שלי עד הפרישה או המוות , אנחה . "


אלה ציטוטים אמיתיים וזה ממש עצוב .


רעיון משותף שעובר בין כל ההערות האלו ברשת הוא שהאמונה הבסיסית שאנחנו חסרי אונים לעשות משהו חוץ מללכת לפגישות האלו ולסבול את הפגישות האלו המנוהלות בצורה גרועה ולחיות כדי לפגוש יום נוסף .


אבל האמת היא , אנחנו לא חסרי אונים בכלל .


למעשה , התרופה ל MAS היא ממש פה בידינו .


היא ממש פה בקצות אצבעותינו , מילולית .


זה משהו שאני קורא לו , לא MAS !


( צחוק ) שזה , אם אני זוכר את הספרדית מהתיכון , אומר משהו כמו , " " מספיק כבר , תגרמו לזה להפסיק ! " " כך לא MAS עובד . זה מאוד פשוט .


ראשית , בפעם הבאה שאתם מקבלים הזמנה לפגישה שאין לכם הרבה מידע עליה אם בכלל , תלחצו על כפתור ההיסוס !


זה בסדר , מותר לכם , לכן הוא שם .


זה ממש ליד כפתור ההסכמה .


או כפתור האולי , או כל כפתור שיש שם כדי לא להסכים מיידית .


אז , צרו קשר עם האדם שהזמין אתכם לפגישה .


אמרו להם שאתם מאוד מתרגשים לתמוך בעבודה שלהם , ושאלו אותם מה המטרה של הפגישה הזו , ותגידו להם שאתם מעוניינים ללמוד איך אתם יכולים לעזור להם להשיג את המטרה שלהם .


ואם נעשה את זה מספיק פעמים , ונעשה את זה בכבוד , אנשים אולי יתחילו להיות יותר מתחשבים בנוגע לדרך בה הם מוציאים הזמנות לפגישות .


ואתם יכולים לעשות החלטות יותר מושכלות בנוגע ללקבל אותן .


אנשים אולי למעשה יתחילו לשלוח אג ' נדות . דמיינו !


או שאולי לא יעשו שיחת ועידה עם 12 אנשים כדי לדבר על מצב כשהם יכולים פשוט לשלוח אימייל מהיר ולסיים עם זה .


אנשים אולי יתחילו לשנות את ההתנהגות שלהם בגלל ששיניתם את שלכם .


והם אולי יחזירו לכם גם את הכיסא . ( צחוק ) לא MAS !


תודה לכם .


( מחיאות כפיים )


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ כדי למצוא חפצים אינטרגלקטיים מכוכב קריפטון , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ החלטתי במקום זה לצאת למסע של מדע אמיתי , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ עם מחקר אורכי שנמשך 30 שנה מטעם אוניברסיטת ברקלי _ _ NULL _ _ וניסה למדוד את ההצלחה ואת תחושת הרווחה שלהם


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ חיו בממוצע 72.9 שנים , בעוד ששחקנים עם חיוכים קורנים _ _ NULL _ _


( צחוק ) _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ בתחילה , בעיקר בשנתם .


ואפילו תינוקות עיוורים מחייכים לצליל הקול האנושי .


_ _ NULL _ _ של כל בני האדם .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ שהיו מנותקים לחלוטין מתרבות מערבית , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


מחקר חדש מאוניברסיטת אופסלה בשבדיה _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ כך שאנו מבינים את המצב הרגשי


_ _ NULL _ _ שנערך באוניברסיטת קלרמונט-פרנד בצרפת , נבדקים התבקשו לקבוע בעת שהם אוחזים בפיהם עיפרון


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ בנוסף לתיאוריות על אבולוציה ב " " מוצא המינים " " , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ לפני ולאחר הזרקת בוטוקס


הממצאים תמכו בתיאוריה של דרווין _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ בצורה שמסייעת לנו להרגיש טוב יותר כאשר אנו מחייכים .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ בדומה לעד 2,000 חפיסות שוקולד .


( צחוק ) _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ אינכם רק נראים חביבים יותר ואדיבים יותר , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ או להרגיש כאילו זה אתה אכלתם כמות גדולה של שוקולד איכותי — _ _ NULL _ _ או כאילו מצאתם 25 אלף דולר בכיס _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


יש החושבים שקיימת נוסחה להרצאות TED : _ _ NULL _ _


" לספר סיפור ילדות . "


" לחשוף סוד אישי . "


" לסיים בקריאה סוחפת לפעולה . "


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


והנה הוא : המשימה הראשית שלכם , כמרצים , היא להעביר למוחות מאזיניכם מתנה מיוחדת במינה — את האובייקט המוזר והיפהפה המכונה בפינו " " רעיון " " .


_ _ NULL _ _ במשך 18 דקות , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


מיליארדי תאי עצב מקושרים שם בסבך בלתי-אפשרי .


אבל הביטו כאן , ממש כאן — _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ במוחותיהם של כל המאזינים .


אבל רגע . מהו בכלל רעיון ?


_ _ NULL _ _ למן המורכב והאנליטי _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


סר קן רובינסון : היצירתיות היא המפתח לעתידם של ילדינו .


( סרטון ) סר קן רובינסון : טענתי היא שהיום היצירתיות _ _ NULL _ _ ושעלינו להעניק לה אותו מעמד .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


כ " " א : כיממאנדה אדיצ ' י , לאנשים יש יותר מזהות אחת .


כ " " א : המוח שלכם שוקק רעיונות , ולא רעיונות אקראיים ; _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


ברור , אם כן , _ _ NULL _ _


למשל , _ _ NULL _ _ ( סרטון ) דליה מוגאהד : מה אתם חושבים כשאתם מסתכלים עלי ?


ואולי " " מישהי מדוכאת " " , " " שטופת מוח " " , _ _ NULL _ _


כ " " א : תהיה אשר תהיה תשובתכם , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


הרעיון הוא הכוח החזק ביותר בעיצוב התרבות האנושית .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ בתוך מוחותיהם של מאזיניכם , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


אז בחרו רעיון אחד , _ _ NULL _ _ כך שכל מה שתאמרו יתקשר אליו איכשהו .


בטרם תתחילו לבנות דברים בתוך מוחותיהם , עליכם לקבל את רשותם להיכנס לשם .


עוררו את סקרנותו של הקהל .


אם תצליחו לחשוף פער בהשקפת עולמו של מישהו , הוא יחוש בצורך לגשר על פער זה .


השתמשו בכוחה של השפה _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


דימויים יכולים למלא תפקיד מכריע בהמחשת האופן בו הכל משתלב יחד , _ _ NULL _ _ בהסתמך על רעיון שהמאזין כבר מבין .


" קריספר מאפשר לחתוך ולהדביק מידע גנטי בקלות רבה . " הסבר ברור כזה מייצר רגע מספק של " " אהה " " _ _ NULL _ _


כוונתי היא , שתשאלו את עצמכם : _ _ NULL _ _


ואני רוצה שתענו על כך בכנות .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


אני רוצה לבקש מכם להזכר בפעם כאשר באמת אהבתם משהו , סרט , אלבום , שיר או ספר , והמלצתם עליו בחום למישהו שאתם באמת אוהבים , וציפיתם לתגובתו , חיכיתם לה . והיא אכן הגיעה , ואותו אדם שנא את זה .


אז , ההקדמה הזו מדגימה בדיוק את המצב אותו אני חווה כל יום עבודה בשש השנים האחרונות . אני מלמד מתמטיקה בתיכון .


אני מוכר מוצר לשוק שלא מעוניין בו , אבל הוא מוכרח לקנות אותו לפי החוק .


אני מתכוון , זה סוג של- זאת פשוט הצעת הפסד .


יש סטריאוטיפ שימושי על תלמידים שאני רואה סטריאוטיפ שימושי לגבי כולכם .


אני יכול לתת לכם בחינת בגרות באלגברה 2 ואני אצפה לכך שלא יותר 20 00 : 00 : 46,000 — > 00 : 00 : 48,000 מ25 % יקבלו ציון ' עובר ' . משיעור של 25 אחוזי ' עובר '


ושתי העובדות האלה מלמדות אותנו משהו , לא עליכם או על התלמידים , אלא על חינוך מתמטי בארה " " ב כיום .


ראשית , אני רוצה לחלק את המתמטיקה לשתי קטגוריות .


אחת היא חישובים . זה החומר ששכחתם .


לדוגמא , איך לחשב עקומה ריבועית בעזרת מקדמים הגדולים מאחד .


קל מאוד ללמוד את החומר הזה מחדש אם יש לכם בסיס חזק בקטגוריה השנייה - הסקה מתמטית . זה היישום של חשיבה מתמטית בעולם שסביבנו . זה קשה ללמד .


זה מה שהיינו רוצים שהתלמידים יבינו , אפילו אם הם לא ימשיכו בתחומים מתמטיים .


והדרך שבה אנו מלמדים בארה " " ב


גורמת לכך שהם לא יבינו .


אז , אני אדבר על הסיבות לכך , על הנזק לחברה , על דרכי ההתמודדות , ולסיום , על כך שבעידן המודרני מדהים להיות מורה למתמטיקה .


ראשית , חמישה סימפטומים שמראים שאתם מלמדים הסקה מתמטית באופן שגוי בכיתה שלכם .


אחד זה חוסר יוזמה , התלמידים שלך לא ' מתניעים בעצמם . '


אתה מסיים את יחידת הלימוד שלך ומיד יש חמש ידיים באוויר , מבקשים ממך להסביר מחדש את כל החומר .


תלמידים חסרי התמדה ,


הם חסרי יכולת שימור . אתה מוצא את עצמך מסביר מחדש רעיונות שלושה חודשים מאוחר יותר .


יש סלידה מבעיות מילוליות , זה מתאר 99 אחוזים מהתלמידים שלי ,


והאחוז שנותר משתוקק למצוא את הנוסחה ליישם באותה סיטואציה .


זה ממש הרסני .


לדיוויד מילץ ' , היוצר של " " דדווד " " וסדרות מדהימות אחרות , יש תיאור ממש טוב למצב הזה .


הוא הצהיר שהוא מפסיק לייצר דרמות עכשוויות , סדרות שמתרחשות בהווה . כי הוא גילה שכאשר אנשים ממלאים את מוחם עם ארבע שעות ביום , לדוגמא , של ' שני גברים וחצי ' , זה מעצב מסלולים נוירולוגים בדרך כזאת שהם מצפים לבעיות פשוטות .


הוא קרא לזה , " " חוסר סבלנות לחוסר פתרון . " " אתם חסרי סבלנות כלפי דברים שלא נפתרים במהירות .


אתם מצפים לבעיות בגודל פרק בסדרת סיטקום שמתמצות ב-22 דקות , שלוש הפסקות פרסומת ופס קול של צחוק .


ואני אומר זאת לכולכם , מה שאתם כבר יודעים , שאין בעיה ששווה לפתור שהיא פשוטה .


אני מאד מודאג מזה , מפני שאני אצא לפנסיה בעולם אותו ינהלו התלמידים שלי .


אני עושה דברים רעים לעתיד ולרווחתי כאשר אני מלמד בדרך הזאת .


אני כאן כדי לומר לכם שהדרך שבה ספרי הלימוד , במיוחד ספרי לימוד שאומצו במסיביות , מלמדים הסקה מתמטית ופתרון בעיות סבלני מקבילה להסתפקות בצפייה בפרק של ' שני גברים וחצי ' .


( צחוק ) בכל הרצינות , הנה דוגמא מספר לימוד בפיסיקה ,


זה נכון גם במתמטיקה .


ראשית , שימו לב שכאן יש לכם בדיוק שלוש פיסות מידע , כל אחת מהן תתאים לתוך הנוסחה היכן שהוא והתלמידים יפתרו אותה .


אני מאמין שבחיים האמיתיים -


ותשאלו את עצמכם , איזו בעיה פתרתם אי פעם , שהיתה ראויה לפתרון , שבה קיבלתם את כל המידע מראש ? או שלא היה לכם מידע עודף שהייתם צריכים לסנן ? או שלא היה לכם מידע חסר והייתם צריכים למצוא אותו ?


תסכימו איתי שבעיה הראויה לפתרון אינה כזאת .


וספרי הלימוד , אני חושב , יודעים שזה פוגע בתלמידים . כי , תראו , אלה שאלות התרגול .


כשמגיע הזמן לפתור את הבעיות האמיתיות , יש לנו בעיה כזאת בדיוק כאן , ואנחנו רק מוחקים את המספרים ומכווצים את התוכן מעט ,


ואם התלמידים עדין לא מזהים את הדגם ממנו זה נלקח , הספר , בנדיבותו , מסביר לך לאיזו דוגמא אתה יכול לחזור כדי למצוא את הנוסחה .


אתה יכול בעצם לעבור את היחידה הזאת מבלי לדעת שום דבר בפיסיקה . רק לדעת איך לפענח את ספר הלימוד . זה חבל .


אני יכול לאבחן את הבעיה טוב יותר במתמטיקה .


הנה בעיה מגניבה . אני אוהב אותה .


איך למצוא שיפוע של מדרון בעזרת מעלית סקי .


אבל בעצם מה שיש לכם כאן זה ארבע שכבות שונות , ואני סקרן לדעת מי מכם יכול לראות את ארבע השכבות הנפרדות , ובייחוד , איך הן דחוסות ביחד ומוצגות לתלמיד בבת אחת , ואיך זה יוצר פתרון בעיות חסר סבלנות .


אני אגדיר אותן כאן . יש את הויזואלי ,


יש גם את המבנה המתמטי , מדובר על רשת , מדידות , תוויות נקודות , צירים , כאלה מין דברים .


יש לך את שלבי הביניים , שמובילים לשאלה העיקרית והיא מהו החלק התלול ביותר ?


אז אני מקווה שאתם רואים ,


אני באמת מקווה שאתם יכולים לראות שמה שאנו עושים כאן זה לקחת שאלה מרתקת , תשובה מרתקת ולסלול דרך חלקה וישרה מהאחת לשניה , ולברך את התלמידים שלנו על הצלחתם להתגבר על המכשולים בדרך .


זה כל מה שאנו עושים כאן .


אז אם אנו יכולים להפריד את אלה בדרך אחרת ולבנות אותם עם התלמידים , נקבל את כל מה שאנו רוצים כדי ליצור פתרון בעיות סבלני .


אז כאן , אני מתחיל עם הויזואלי ואני מיד שואל את השאלה איזה חלק הוא התלול ביותר ?


וזה מתחיל דיון בגלל שהויזואלי נוצר בצורה כזאת שאתה יכול להגן על שתי תשובות .


אז יש לך אנשים שמתווכחים אחד עם השני , חבר נגד חבר , בזוגות , בקבוצות , מה שלא יהיה .


ובשלב מסוים זה מתחיל להיות מעצבן לדבר על הגולש בצד השמאלי התחתון של המסך , או הגולש שמעל קו האמצע .


ואנו מבינים שזה יהיה נפלא אם יהיו לנו כמה תוויות של A , B , C ו- D כדי לדבר עליהם יותר בקלות .


ואז , כשאנו מתחילים להגדיר מהו השיפוע אנו מבינים , שיהיה נחמד שיהיו כמה מדידות כדי ממש לצמצם את זה , בעיקר מה הפירוש של זה .


ואז , ורק אז , להביא את המבנה המתמטי .


המתמטיקה משרתת את השיחה , השיחה אינו משרתת את המתמטיקה ,


ובנקודה זו , אני אומר לכם שתשע מתוך עשר כיתות מוכנות להמשיך עם השיפוע והמתלול כולו .


אך אם צריך , התלמידים שלכם יכולים אז לפתח את צעדי הביניים ביחד .


אתם רואים איך זה , בדיוק כאן , בהשוואה לכאן כאשר אחד יוצר את פתרון הבעיות הסבלני , ההסקה המתמטית ?


זה ברור לי , במקצוע שלי .


ואני אתן זכות קדימה לאיינשטיין אשר , אני מאמין , שילם את חובו .


הוא דיבר על כך שניסוח הבעיה מאד חשוב . ועם זאת , במקצוע שלי , כאן בארה " " ב אנו פשוט נותנים את הבעיות לתלמידים , אנו לא מערבים אותם בניסוח הבעיה .


כך ש-90 אחוד ממה שאני עושה בחמש שעות ההכנה שלי בכל שבוע , זה לקחת אלמנטים מרתקים של בעיות כמו זו מספר הלימוד , ולבנות אותן מהחדש בדרך שתומכת בהסקה מתמטית ופתרון בעיות סבלני .


וככה זה עובד .


אני אוהב את השאלה הזאת . היא על מיכל מים .


השאלה היא : כמה זמן ייקח לך למלא את המיכל ? בסדר ?


דבר ראשון , אנו מוחקים את צעדי הביניים ,


התלמידים צריכים לפתח את אלה , הם צריכים לפתח אותם .


ואז תראו שכל המידע שם הוא חיוני ,


שום דבר אינו הסחת דעת , אז אנו מוחקים את זה ,


התלמידים צריכים להחליט : האם הגובה משנה ? האם הגודל משנה ?


האם הגודל של השסתום משנה ? מה קורה פה ? שאלה מייצגת שבד " " כ לא נשאלת במתמטיקה .


אז עכשיו יש לנו מיכל מים .


כמה זמן ייקח לנו למלא אותו ?


ובגלל שאנו במאה ה-21 , ועדיף לדבר על העולם במושגים אמיתיים , ולא במושגים של ליין-ארט וקליפ-ארט שאתם רואים לעיתים קרובות בספרי הלימוד , אנו יוצאים החוצה ומצלמים את זה .


אז עכשיו יש לנו את הדבר האמיתי .


כמה זמן ייקח למלא את זה ?


יתרה מזאת , אנו מצלמים סרט וידאו של מישהו שממלא את המיכל ,


והוא מתמלא לאט , לאט , באופן מייסר .


זה מייגע .


תלמידים מסתכלים בשעונים שלהם , מגלגלים את עיניהם , וכולם תוהים בנקודה כזו או אחרת : " אוף , כמה זמן זה לוקח למלא את המיכל ? "


( צחוק ) כך אתה יודע שהם נשכו את הפיתיון .


והשאלה הזאת , בדיוק כאן , זה כיף אמיתי בשבילי , מפני שכמו שאמרתי בהקדמה , אני מלמד ילדים , בגלל חוסר הניסיון שלי . אני מלמד ילדים שהם הכי ברי תיקון .


ויש לי תלמידים שלא ישתתפו בדיון על מתמטיקה כי למישהו אחר יש את הנוסחה . מישהו אחר יודע איך הנוסחה עובדת יותר טוב ממני , אז אני לא אדבר על זה .


אבל כאן , כולם באותה רמה של משחק אינטואיטיבי ,


כל אחד מילא משהו עם מים בעבר . אז יש לי תלמידים שעונים על השאלה , כמה זמן זה ייקח . יש לי ילדים שמפוחדים ממתמטיקה ומדיונים שמצטרפים לשיחה .


אנו רושמים שמות על הלוח , מחברים אותם לניחושים ותלמידים מהמרים .


ואז אנו ממשיכים בתהליך שתיארתי ,


והחלק הכי טוב כאן , או אחד החלקים הטובים , הוא שאנו לא מקבלים את התשובה ממפתח התשובות בצד האחורי של ספר הלימוד למורה ,


במקום זאת , אנו פשוט מסתכלים בסוף הסרט .


( צחוק ) וזה מבעית , באמת , מפני שהמודלים התיאורטיים שתמיד מסתדרים במפתח התשובות של ספר המורה , זה נפלא , אבל זה מפחיד לדבר על מקורות של טעות כאשר התיאוריה לא מתאימה למעשה .


אבל השיחות האלה היו כל כך משמעותיות , מבין המשמעותיות ביותר .


אז אני רוצה לספר על כמה רווחים מהנים שיוצאים מתלמידים שהגיעו כבר עם הוירוסים האלה מהיום הראשון של השיעור .


אלו ילדים שעכשיו , לאחר סמסטר אחד , אני יכול לכתוב משהו על הלוח שלהם , לגמרי חדש , לגמרי זר , והם ינהלו שיחה על זה למשך שלוש או ארבע דקות יותר ממה שעשו בתחילת השנה , וזה כיף אדיר .


אנחנו כבר לא סולדים מבעיות מילוליות מפני שהגדרנו מחדש מהי בעיה מילולית .


אנחנו כבר לא מפוחדים ממתמטיקה , מפני שאנחנו מגדירים מהי מתמטיקה .


זה היה מאד כייפי .


אני מעודד מורים למתמטיקה איתם אני משוחח להשתמש במולטימדיה כי זה מביא את העולם האמיתי לכיתה שלך ברזולוציה גבוהה ובצבע מלא , לעודד את האינטואיציה של התלמידים כדי שכולם יוכלו להשתתף , לשאול את השאלות הכי פשוטות שאתה יכול ולתת לאותן שאלות ספציפיות לצאת החוצה בשיחה , לתת לתלמידים לנסח את הבעיה , בגלל שאינשטיין אמר כך , ולבסוף , בסך הכל , בסך הכל לעזור פחות , כי ספר הלימוד עוזר לך בכל הדרכים השגויות , הוא מוציא ממך את המחויבות לפתרון בעיות סבלני והסקה מתמטית .


ולמה זו תקופה כל כך מדהימה להיות מורה למתמטיקה ? בגלל שיש לנו את הכלים ליצור תוכנית לימודים ברמה גבוהה בתוך הכיס הקדמי שלנו .


זה פשוט ודי זול . והיכולת להפיץ את זה בחופשיות , תחת רישיון פתוח , מעולם לא היתה כה זולה או פשוטה .


העליתי סדרת סרטונים לבלוג שלי לא מזמן והם קיבלו 6,000 צפיות בתוך שבועיים .


אני עדין מקבל מיילים ממורים במדינות שמעולם לא ביקרתי בהן שאומרים " " וואו , כן . היתה לנו שיחה טובה על זה


ודרך אגב , כך שיפרתי את החומר שלך . " " וואו .


העליתי את הבעיה הזאת לבלוג שלי לאחרונה . בחנות מכולת , באיזה תור תעמוד בזה שבו יש עגלה אחת עם 19 פריטים , או בזה עם ארבע עגלות ושלושה , חמישה , שניים ופריט אחד ?


והמודולציה הליניארית המעורבת בזה היתה חומר טוב בשבילי בכיתה , אבל זה בסוף הביא אותי ל " " בוקר טוב אמריקה " " לאחר מספר שבועות , מה שממש מוזר .


ומכל זה , אני יכול רק לסכם ולומר שאנשים , לא רק תלמידים , מאד משתוקקים לזה .


מתמטיקה מביאה לעולם הגיון .


מתמטיקה היא מילון המושגים בשביל האינטואיציה שלך .


אז אני יכול לעודד אותך , ללא קשר לתפקידך החינוכי , אם אתה תלמיד , הורה , מורה , קובע מדיניות , מה שלא יהיה , תתעקש על תוכנית לימודים טובה יותר במתמטיקה .


אנו זקוקים לעוד פותרי בעיות סבלניים . תודה .


_ _ NULL _ _


משמעותו לנגן בשקט .


אם את מנגנת בכלי נגינה ואת שמה לב ל " " p " " בתווים , את צריכה לנגן יותר בעדינות .


שני " " p " " — אפילו יותר בעדינות .


ארבעה " " p " " — בעדינות יתר .


זהו הציור שלי של עץ p . המדגים לא משנה כמה אלפי אלפים של p שיהיו , לעולם לא תגיעי לדממה מוחלטת .


זוהי ההגדרה הנוכחית שלי לדממה : צליל מאוד מעורפל .


אני רוצה לשתף קצת על ההיסטוריה של שפת הסימנים האמריקאית , ASL בנוסף לקצת רקע עלי .


שפת הסימנים הצרפתית הובאה לאמריקה בתחילת המאה ה19 . וככל שהזמן עבר , שולבו סימנים מקומיים , עד שהתפתחה לשפה שאנו מכירים היום , ASL


אז יש לה היסטוריה של כ 200 שנה .


נולדתי חירשת , ולימדו אותי להאמין שצליל אינו חלק מחיי .


והאמנתי שזה נכון .


ובכל זאת , אני מבינה כעת שזה כלל לא המקרה .


צליל היה חלק משמעותי מחיי . באמת , במחשבותיי כל יום .


כחירשת שחיה בעולם של צלילים היה זה כאילו גרתי בארץ זרה , הולכת בעיניים עצומות אחר חוקיה , מנהגיה , והנורמות ההתנהגותיות שלה בלי להטיל בהן ספק אף פעם .


אז איך זה שאני מבינה מהו צליל ?


ובכן , אני מסתכלת איך שאנשים מתנהגים ומגיבים לצליל .


אתם כמו הרמקולים שלי , מגבירים את הצליל .


אני לומדת ומחקה את ההתנהגות הזו .


ובו בזמן , למדתי שאני מייצרת צליל , ולמדתי איך אנשים מגיבים אלי .


כך למדתי למשל —


" אל תטרקי את הדלת ! "


" אל תעשי יותר מידי רעש כשאת אוכלת תפוצ ' יפס ... "


( צחוק ) " " אל תעשי גרפס , וכשאת אוכלת וודאי שאינך משפשפת את כלייך על הצלחת . " " את כל הדברים הללו אני מכנה " " נימוסי צליל " " יתכן ואני חושבת על נימוסי צליל יותר מאשר אדם ממוצע שאינו חרש


אני בדריכות יתר סביב צליל .


ואני תמיד מחכה להוטה במין ציפייה לחוצה סביב צליל , מה מגיע הלאה


לפיכך - הציור הבא :


TBD = יוחלט בהמשך


TBC = המשך יבוא


TBA = יוכרז בהמשך


שימו לב לחַמשָׁה - אין תווים בתוך הקווים .


זאת מכייון שהקווים כבר מכילים צליל דרך הכתמים והמריחות העדינות .


בתרבות החירשים , תנועה שקולה לצליל .


זה הסימן ל " " חַמשָׁה " " ב ASL .


חַמשָׁה טיפוסית מכילה חמישה קווים .


אך בשבילי , לסמן זאת עם האגודל למעלה ככה לא מרגיש טבעי .


לכן תראו בציורים שלי , אני מקפידה על ארבעה קווים בנייר .


בשנת 2008 , הייתה לי ההזדמנות לנסוע לברלין , גרמניה כאומנית בהתמחות מתקדמת


לפני כן עבדתי כציירת .


במהלך אותו קיץ ביקרתי במוזאונים וגלריות שונות , וכשעברתי ממקום למקום שמתי לב שאין אומנות וויזואלית .


באותה תקופה , היה טרנד של צלילים , וזה היכה בי ...


אין אומנות וויזואלית . הכל היה שמע .


עכשיו צלילים פלשו לטרטוריית האומנות שלי .


האם זה עוד יותר ירחיק אותי מהאומנות ?


הבנתי שזה לא חייב להיות המקרה .


אני בעצם מכירה צליל .


אני מכירה אותו כל כך טוב שזה לא חייב להיות משהו שרק נחווה דרך האוזניים .


אפשר למעשה להרגיש אותו או לחוות אותו כוויזואלי , או אפילו כרעיון .


אז החלטתי לתבוע בעלות על צליל ולהכניס אותו לאומנות שלי .


וכל מה שלימדו אותי אודות קולות החלטתי לשים בצד ולשכוח .


התחלתי ליצור אוסף יצירות חדשות .


וכשהצגתי אותן לקהילת האומנים , הופתעתי מכמות התמיכה ותשומת הלב שקיבלתי .


הבנתי : צליל הוא כמו כסף , עוצמה , שליטה — שער של מטבע חברתי


בתודעתי תמיד הרגשתי שצליל זה קטע שלכם , קטע של אנשים שומעים .


וצליל הוא כל כך עוצמתי שהוא או יכול להחליש אותי ואת האומנות שלי , או שהוא יכול להעצים אותי .


בחרתי להיות מועצמת .


יש תרבות מסיבית סביב השפה המדוברת .


ורק בגלל שאני לא משתמשת במיתרי קולי בשביל לתקשר , בעיני החברה זה נתפס שאין לי קול כלל .


אז אני צריכה לעבוד עם אנשים שיתמכו בי כשווה ויהפכו להיות הקול שלי


וכך , אני יכולה לשמור על רלוונטיות בחברה כיום .


אז בלימודים , בעבודה ובמוסדות אני עובדת עם הרבה מתורגמני ASL .


וקולם הופך להיות הקול והזהות שלי .


הם עוזרים לי להישמע .


ולקולם יש משמעות וערך


באופן אירוני , בהשאלת קולם , אני שומרת באופן זמני על ערך כמו לקחת הלוואה עם ריבית מאוד גבוהה .


אם לא הייתי ממשיכה כך , אני מרגישה שפשוט הייתי דוהה לאבדון . ולא מחזיקה בשום ערך חברתי


אז עם צליל כמדיום האומנות החדש שלי , התעמקתי בעולם המוסיקה .


והופתעתי לגלות את הדמיון בין מוסיקה לASL .


לדוגמא : תו מוסיקלי אי אפשר לתפוס ולהביע במלאו על נייר .


וכנ ״ ל לגבי מושג בASL .


שניהם מאוד מרחביים ורגישים להטייות כלומר ששינויים קטנים יכולים להשפיע על כלל המשמעות של סימנים וצלילים .


אני רוצה לשתף אתכם במטפורת פסנתר , כדי שתבינו טוב יותר איך ASL עובדת .


אז דמיינו פסנתר .


ASL מורכבת מפרמטרים דקדוקיים רבים ושונים .


אם נקשר פרמטר אחר לכל אצבע בזמן ניגון בפסנתר כגון : הבעת פנים , תנועת גוף , מהירות , צורת יד וכו ' , בזמן שאתם מנגנים בפסנתר אנגלית היא שפה לינארית , כאילו בכל פעם לוחצים על קליד אחד .


לעומת זאת , ASL היא יותר כמו אקורד — כל עשרת האצבעות חייבות ללחוץ בו זמנית כדי להביע מושג או רעיון ברור בASL .


אם רק אחד התווים הללו היו משנים את האקורד , היה זה יוצר משמעות נפרדת לחלוטין .


אותו דבר נכון במוסיקה לגבי גובה , טון וווליום .


בASL ע ״ י משחק סביב פרמטרים דקדוק שונים , ניתן להביע רעיונות שונים .


למשל , ניקח את הסימן " " להסתכל על " "


זהו הסימן " " להסתכל על " "


אני מסתכלת עליכם .


בוהה בכם .


( צחוק ) ( צחוק ) אווו - נתפסתי ( צחוק )


אוי לא ...


על מה את מסתכלת ?


נו די , תפסיק ...


( צחוק ) ואז התחלתי לחשוב " מה אם אתחיל להסתכל על ASL מנקודת מבט מוזיקלית ? "


אם הייתי יוצרת סימן וחוזרת עליו שוב ושוב , זה יכול להיות כמו יצירה מוזיקלית וויזואלית


למשל זה הסימן ל " " יום " " כמו שמש זורחת ושוקעת .


זה " " כל היום " " . אם הייתי חוזרת על זה ומאטה , וויזואלית זה נראה כמו יצירה מוזיקלית .


כל ..... היום .


אותו דבר נכון גם לגבי " " כל הלילה " " . " " כל הלילה " " .


זהו " " כל הלילה " " שמוצג כאן בציור .


וזה הוביל אותי למחשבה על שלושה סוגי לילות . אתמול בלילה . במהלך הלילה . ו ... ( שרה ) כל הלילה . ( צחוק ) אני מרגישה שהאחרון יותר מוסיקלי מהשניים האחרים . ( צחוק )


זה מייצג את איך מביעים זמן ב ASL ואיך המרחק מהגוף שלך יכול לסמן שינוי בזמן .


לדוגמא : " " 1H " " זה יד אחת , " " 2H " " זה שתי ידיים זמן הווה מתרחש הכי קרוב לגוף ומלפניו , עתיד הוא מלפני הגוף ועבר הוא בגב .


אז הדוגמה הראשונה היא " " לפני הרבה זמן " " אחד כך " " עבר " " " היה נהוג " והאחרון , האהוב עלי , עם תנועה מאוד רומנטית ודרמטית " היה היה פעם "


( צחוק ) משקל נפוץ הוא מושג מוסיקלי עם חותמת זמן ספציפית של ארבע פעימות רבעים בכל תיבה


ועדיין כשאני רואה את המילה ״ משקל נפוץ ״ מה שקופץ לי לראש זה " " באותו זמן " " אז שימו לב : " " RH " " = יד ימין , " " LH " " = יד שמאל .


יש לנו את החַמשָׁה על הראש והחזה .


[ ראש : יד ימין , ״ הבזק הטופר ״ ] [ משקל נפוץ ] [ חזה : יד שמאל , ״ הבזק הטופר ״ ] אני הולכת להדגים את תנועת היד המכונה ״ הבזק הטופר ״ אתם יכולים בבקשה לעשות יחד איתי ?


כולם ידיים למעלה .


עכשיו , אנחנו הולכים לעשות את זה גם בראש וגם בחזה , כמו סוג של ״ משקל נפוץ ״ או באותו הזמן .


כן , תפסתם את זה .


זה אומר " " להתאהב " " בשפת הסימנים הבינלאומית .


( צחוק ) שפת הסימנים הבין לאומית , כהערה , היא כלי וויזואלי שעוזר לתקשר בין תרבויות ושפות סימנים בעולם כולו .


הסימן השני שארצה להדגים הוא זה — בבקשה תעקבו אחרי שוב .


ועכשיו זה .


זה " " קולוניזציה " " בASL .


( צחוק ) ועכשיו השלישי — בבקשה עיקבו שוב .


ושוב .


זה " " הארה " " בASL .


אז בואו נעשה את שלושתם יחד .


" להתאהב " " קולוניזציה " ו " " הארה " " כל הכבוד לכולם !


( צחוק ) שימו לב כיצד שלושת הסימנים מאוד דומים , כולם מתרחשים בראש ובחזה , אך הם מעבירים משמעויות מאוד שונות .


זה מדהים לראות איך ASL חיה ופורחת , בדיוק כמו מוסיקה .


עם זאת , בימינו , אנחנו חיים בעולם מאוד ממוקד-שמע .


ורק בגלל של ASL אין צליל , אוטומטית הוא חסר ערך חברתי


אנחנו צריכים להתחיל לחשוב טוב יותר מה מגדיר ערך חברתי ולאפשר ל ASL לפתח ערך עצמאי משלה ללא צליל .


וזה אולי יכול להיות צעד אל עבר חברה מקבלת יותר .


ואולי אנשים יבינו שלא צריכים להיות חרשים כדי ללמוד ASL , ולא צריך לשמוע בשביל ללמוד מוסיקה .


ASL היא אוצר כל כך גדול שהייתי רוצה שתהיה לכם אותה חוויה


ואני רוצה להזמין אתכם לפתוח אוזניכם , לפקוח עינכם , לקחת חלק בתרבות שלנו ולחוות את השפה הוויזואלית שלנו .


ואף פעם אי אפשר לדעת , אולי אפילו תתאהבו בנו .


( מחיאות כפיים ) תודה .


דניס קאהלר-בראטן : הי , זו אני .


( מחיאות כפיים )


היי , אני מייקל שרמר , מנהל אגודת הספקנים , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ וסתם שטויות במיץ .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ ( צחוק ) _ _ NULL _ _


אראה לכם דוגמה לרעיון רע .


זה — זה מיוצר על-ידי חברת קוואדרו ממערב וירג ' יניה .


זו חתיכת פלסטיק אליה מחוברת אנטנה רגילה .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


( צחוק ) _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ לא , זה — ובכן , נראה שיש לו נטיה לצד ימין .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ אבל במדע , עלינו לעקוב גם אחר השגיאות , לא רק ההצלחות .


ובכן זוהי דוגמה קטנה ונחמדה של סוג הדברים שאנו עושים .


זה דבר די מעניין .


זה כמו לשאול : האם מדע ושרברבות ברי-השוואה ?


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


ולפני שאנו אומרים שמשהו הוא מחוץ לעולם הזה , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ השקף היחיד הזה מפורר לחלוטין את טיעוני העיצוב התבוני .


_ _ NULL _ _ הצופה מטה על פסדינה .


ואם זה נראה כמו צלחת גלגל של ביואיק , זה מפני שזה באמת זה .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


כל שנדרש הוא מישהו בצד עם צלחת גלגל מוכנה לזריקה .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ או אשליות וכיו " " ב , וכמה מהם אמיתיים _ _ NULL _ _


במקרה של גלילאו , היו לו שתי בעיות כאשר הוא הפנה את הטלסקופ שלו לשבתאי .


_ _ NULL _ _ " הבחנתי כי הפלנטה המרוחקת ביותר מורכבת משלושה גופים . "


_ _ NULL _ _ לא ניתן להגיע לתיאוריה טובה .


וזה , למעשה , התברר כנכון .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


( צחוק ) _ _ NULL _ _


הוא גבה חמישה דולרים מכל מבקר שבא לראות את לחמנית הנזירה _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ או אולי במעלה הרחוב מכאן ?


_ _ NULL _ _ מוכתמת בשחור-לבן , ואפשר לקבל את חיפוש התבניות - _ _ NULL _ _


הנה הבתולה מרי על צידו של חלון זכוכית בסאו פאולו .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ ( צחוק )


אך למי זה באמת דומה , לבתולה מרי ? _ _ NULL _ _


למעשה הלכתי לראות את זה .


היו שם הרבה אנשים - המאמינים באו לשם על גבי -


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


הנה הבתולה מרי בצד האחורי , אותה הם התחילו למחוק .


( צחוק ) _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ ( צחוק )


_ _ NULL _ _ זהו סיפור אהבה - היא כמו ה " " נורה ג ' ונס " " של אנגליה - _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


נולדתי וגדלתי בצפון קוריאה .


למרות שמשפחתי נאבקה בעוני , תמיד אהבו אותי ודאגו לי כי הייתי בן יחיד והצעיר מבין שני הילדים במשפחה .


אבל אז החל הרעב ההמוני ב-1994 .


הייתי בן 4 .


אחותי ואני הלכנו לקושש עצים להסקה התחלנו בשעה 5 בבוקר וחזרנו לאחר חצות .


הייתי משוטט ברחובות בחיפוש אחר מזון , ואני זוכר שראיתי ילד קטן קשור לגבה של אמו ואוכל חטיפים , ורציתי לגנוב אותם ממנו .


הרעב הוא השפלה . הרעב הוא ייאוש .


עבור ילד רעב , פוליטיקה , וחופש אינם אפילו נחשבים .


ביום הולדתי התשיעי , הורי לא יכלו לתת לי כל מזון כדי לאכול .


אך גם כילד , יכולתי להרגיש את המועקה שבליבם .


מעל מיליון צפון קוריאנים מתו מרעב בזמן ההוא , וב -2003 , כאשר הייתי בן 13 , אבא שלי הפך לאחד מהם .


ראיתי את אבא שלי קומל ומת .


באותה שנה , אמי נעלמה יום אחד , ואז אחותי אמרה לי שהיא נוסעת לסין כדי להרוויח כסף , אבל שהיא תשוב עם כסף ואוכל בקרוב .


מכיוון שאנחנו אף פעם לא נפרדנו , וחשבתי שנהיה יחד לנצח , אני אפילו לא נתתי לה חיבוק כאשר היא עזבה .


זו היתה הטעות הגדולה ביותר שאי פעם עשיתי בחיי .


אבל שוב , לא ידעתי שזה הולך להיות שלום לזמן רב .


לא ראיתי את אמא שלי או את אחותי מאז .


פתאום הפכתי ליתום וחסר בית .


חיי היומיום שלי נעשו קשים מאוד , אבל פשוטים מאוד .


המטרה שלי היתה למצוא פיסת לחם מאובקת בפח .


אבל זו אינה דרך לשרוד .


התחלתי להבין , שתחנונים לא יהיו הפתרון .


לכן התחלתי לגנוב מזון מעגלות בשווקים לא חוקיים .


לפעמים , מצאתי עבודות קטנות בתמורה למזון .


פעם אחת , אפילו ביליתי חודשיים בחורף כעובד במכרה פחם , 33 מטר מתחת לאדמה ללא כל הגנה עד 16 שעות ביום .


לא הייתי משהו נדיר .


יתומים רבים אחרים שרדו בדרך זו , או גרוע מכך .


כשלא יכולתי להירדם מחמת הקור או כאבי הרעב , קיוויתי שלמחרת בבוקר , אחותי תשוב כדי להעיר אותי עם המאכל האהוב עלי .


תקווה זו שמרה אותי בחיים .


אני לא מתכוון לתקווה גדולה , מאוד גדולה .


אני מתכוון לסוג של תקווה שגרמה לי להאמין שבפח האשפה הבא יהיה לחם , אף-על-פי שבדרך כלל לא היה cu .


אבל אם לא הייתי מאמין , לא הייתי אפילו מנסה , ולאחר מכן הייתי מת .


תקווה שמרה אותי בחיים .


כל יום , אמרתי לעצמי , לא משנה כמה הדברים נעשים קשים , עדיין אני חייב לחיות .


לאחר שלוש שנים של המתנה לאחותי שתחזור , החלטתי לנסוע לסין כדי לחפש אותה בעצמי .


הבנתי שלא אצליח לשרוד עוד זמן רב בדרך זו .


ידעתי שהמסע יהיה מסוכן , אבל הייתי מסכן את החיים שלי בכל מקרה .


יכולתי למות מרעב כמו אבא שלי בצפון קוריאה , או לפחות יכולתי לנסות לחיות חיים טובים יותר על ידי כך שאברח לסין .


למדתי שאנשים רבים ניסו לחצות את הגבול לסין במהלך הלילה כדי לא להתגלות .


אנשי משמר הגבול של צפון קוריאה לעיתים קרובות יורים והורגים אנשים שמנסים לחצות את הגבול ללא אישור .


חיילים סיניים יתפסו וישלחו חזרה את הצפון קוריאנים , שם הם יעמדו בפני ענישה חמורה .


החלטתי לעבור במהלך היום , ראשית כי הייתי עדיין ילד , ופחדתי מהחושך , שנית כי ידעתי שאני כבר לוקח סיכון , ומאחר ולא הרבה אנשים ניסו לחצות במהלך היום , חשבתי שאולי אוכל לעבור מבלי להיראות על ידי מישהו .


הגעתי לסין ב- 15 בפברואר 2006 .


הייתי בן 16 .


חשבתי שדברים בסין יהיו קלים יותר , משום שהיה יותר אוכל .


חשבתי שיותר אנשים יעזרו לי .


אבל זה היה קשה יותר מאשר לחיות בצפון קוריאה , כי לא הייתי חופשי .


תמיד חששתי להיתפס ולהישלח בחזרה .


בנס , כעבור כמה חודשים פגשתי מישהו שניהל מקלט מחתרתי עבור צפון קוריאנים , והורשיתי לגור שם ולאכול ארוחות סדירות בפעם הראשונה מזה שנים רבות .


מאוחר יותר באותה השנה , פעיל עזר לי להימלט מסין ולהגיע לארצות הברית כפליט .


נסעתי לאמריקה בלי לדעת מילה באנגלית , עדיין העובד הסוציאלי שלי אמר שעלי ללכת לתיכון .


אפילו בצפון קוריאה , הייתי סטודנט כושל .


( צחוק ) בקושי סיימתי בי " " ס יסודי .


אני זוכר שנלחמתי בבית הספר יותר מפעם אחת ביום .


ספרי הלימוד והספרייה לא היו מגרש המשחקים שלי .


אבא שלי ניסה קשה מאוד להניע אותי ללמוד , אבל זה לא עבד .


בשלב מסוים , אבא שלי ויתר עלי .


הוא אמר , " " אתה לא הבן שלי יותר " " . הייתי רק בן 11 או 12 , אבל זה כאב לי מאד .


אבל אף-על-פי-כן , רמת המוטיבציה שלי עדיין לא השתנתה לפני שהוא מת .


אז באמריקה , זה היה סוג של מגוחך שאמרו לי שאני צריך ללכת לתיכון .


אפילו לא הלכתי לחטיבת הביניים .


החלטתי ללכת , רק משום שאמרו לי מבלי להתאמץ מאד .


אבל יום אחד , חזרתי הביתה ואם האומנה שלי הכינה כנפי עוף לארוחת ערב .


ובמהלך ארוחת הערב , רציתי לקבל עוד כנף , אבל הבנתי שלא היו מספיק לכולם , אז החלטתי נגד זה .


כשהסתכלתי בצלחת שלי , ראיתי את כנף העוף האחרון , שאב האומנה שלי נתן לי שלו .


הייתי כל כך מאושר .


הבטתי בו יושב לידי .


הוא רק הסתכל עליי חזרה מאוד בחום , אבל לא אמר כלום .


פתאום נזכרתי באבי הביולוגי .


מעשה האהבה הקטן של אב האומנה שלי הזכיר לי את אבא שלי , שהיה שמח לשתף את האוכל שלו איתי כאשר הוא היה רעב , גם אם הוא היה רעב עד מוות .


הרגשתי כל כך חנוק מזה שהיה לי כל כך הרבה אוכל באמריקה , בעוד אבא שלי מת מרעב .


המשאלה היחידה שלי באותו הלילה היה לבשל ארוחה בשבילו , ובאותו לילה חשבתי גם מה עוד יכולתי לעשות כדי לכבדו .


והתשובה שלי היתה להבטיח לעצמי שאלמד קשה ואקבל את החינוך הטוב ביותר באמריקה שיכבד את הקורבן שלו .


לקחתי את בית הספר ברצינות , ובפעם הראשונה בחיי , קיבלתי פרס אקדמי למצוינות , והייתי ברשימת הדיקן החל מהסמסטר הראשון בבית הספר התיכון .


( מחיאות כפיים ) כנף העוף ההיא שינתה את חיי .


( צחוק ) תקווה היא אישית . תקווה היא משהו שאף אחד לא יכול לתת לך .


אתה צריך לבחור להאמין בתקווה .


אתה צריך לעשות את זה בעצמך .


בצפון קוריאה , עשיתי זאת בעצמי .


תקווה הביאה אותי לאמריקה .


אבל באמריקה , לא ידעתי מה לעשות , כי היה לי החופש המהמם הזה .


אב האומנה שלי בארוחת הערב ההיא נתן לי כיוון , והניע אותי ונתן לי מטרה לחיות באמריקה .


לא באתי לכאן לבד .


היתה לי תקווה , אבל התקווה עצמה אינה מספיקה .


הרבה אנשים עזרו לי לאורך הדרך להגיע לכאן .


צפון קוריאנים נלחמים קשה על מנת לשרוד .


עליהם לכפות על עצמם לשרוד , להתמלא בתקווה לשרוד , אבל הם לא יכולים לעשות את זה בלי עזרה .


זה המסר שלי אליכם .


התמלאו תקווה עבור עצמכם , אבל גם עיזרו זה לזה .


החיים יכולים להיות קשה לכולם , בכל מקום שבו אתם גרים .


אב האומנה שלי לא התכוון לשנות את החיי .


באותו אופן , אתם יכולים גם לשנות את החיים של מישהו בעזרת מחוות האהבה הקטנה ביותר .


חתיכת לחם יכולה להשביע את רעבונך , ותקווה תביא לך לחם כדי להשאיר אותך בחיים .


אבל אני מאמין בביטחה שפעולה של אהבה ואכפתיות יכולה גם לשמור את חייו של עוד ג ' וזף ולשנות אלפי ג ' וזפים אחרים שעדיין מקווים לשרוד .


תודה .


( מחיאות כפיים ) אדריאן הונג : ג ' וזף , תודה לך על ששיתפת אותנו בסיפור המאוד אישי ומיוחד שלך .


אני יודע שלא ראית את אחותך , אמרת , שזה היה כמעט עשור בדיוק , ועם הסיכוי הקלוש שהיא עשויה להיות מסוגלת לראות את זה , רצינו לתת לך הזדמנות לשלוח לה הודעה .


ג ' וזף קים : בקוריאנית ?


א.ה : אתה יכול לעשות זאת באנגלית ולאחר מכן גם בקוריאנית .


( צחוק ) ג ' .ק : בסדר , אני לא הולך לעשות את זאת יותר בקוריאנית כי אני לא חושב שאני יכול לעשות את זה מבלי להזיל דמעות .


נונה , עברו כבר 10 שנים שלא ראיתי אותך .


רק רציתי לומר שאני מתגעגע אליך , ואני אוהב אותך , ובבקשה שובי אלי והישארי בחיים .


ואני - הו , אלוהים .


עדיין לא איבדתי את התקווה לראות אותך .


אני אחיה את חיי באושר ואלמד קשה עד שאראה אותך , אני מבטיח שאני לא אבכה שוב .


( צחוק ) כן , אני רק מצפה לראותך , ואם את לא יכולה למצוא אותי , אני גם אחפש אותך , ומקווה לראות אותך יום אחד .


ואני גם יכול למסור הודעה קטנה לאמא שלי ?


אה : בטח , בבקשה .


ג ' .ק : לא ביליתי איתך הרבה זמן , אבל אני יודע שאת עדיין אוהבת אותי , ואת כנראה עדיין מתפללת בשבילי וחושבת עלי .


רק רציתי לומר תודה שאפשרת לי להיות בעולם הזה .


( מחיאות כפיים )


כמה מכם כבר נאלצו למלא טופס אינטרנטי בו התבקשתם לקרוא סדרת אותיות מעוותות כזאת ?


כמה מכם חשבו שזה ממש ממש מעצבן ?


טוב . נהדר . אז אני המצאתי את זה .


( צחוק ) או , שהייתי אחד מהממציאים .


לדבר הזה קוראים CAPTCHA ( קאפצ ' ה )


והוא נמצא שם על מנת לוודא שאתם , היישות שממלאת את הטופס , הינה למעשה אדם ולא איזו תוכנת מחשב שנכתבה ע " " מ לשלוח את הטופס מליוני ומליוני פעמים .


הסיבה שבגללה זה עובד היא שלאנשים , לפחות לאנשים ללא בעיות ראייה , אין בעיה לקרוא את האותיות המעוותות האלה , אבל תוכנות מחשב פשוט אינן עושות זאת מספיק טוב עדיין


אז למשל , במקרה של טיקטמאסטר , הסיבה שבגללה עליכם להקליד את האותיות המעוותות האלה היא למנוע מספסרים לכתוב תוכנה שיכולה לקנות מליוני כרטיסים , שניים בכל פעם .


קאפצ ' ות נמצאות בשימוש בכל רחבי האינטרנט .


וכיוון שהן בשימוש כה תכוף , הרבה פעמים צירוף האותיות האקראי המוצג למשתמש אינו כל כך מזהיר


זו דוגמה מעמוד ההרשמה של יאהוו .


האותיות האקראיות שהוצגו למשתמש היו W , A , I , T אשר , כמובן , מאייתות מילה . ( " " המתן " " )


אבל החלק הכי טוב הוא ההודעה שקיבלה מערכת התמיכה של יאהוו כעבור 20 דקות .


" הצילו ! אני מחכה כבר 20 דקות , וכלום לא קורה . " ( צחוק ) המשתמש הזה חשב שעליו לחכות .


וזה לא כל כך נורא כמו המשתמש האומלל הזה .


( צחוק ) פרוייקט קפאצ ' ה הוא משהו שהתחלנו כאן באוניברסיטת קרנגי-מלון לפני יותר מ10 שנים , והוא בשימוש בכל מקום .


תנו לי לספר לכם על פרוייקט שערכנו כמה שנים אח " " כ שהוא מעיין השלב האבולוציוני הבא של קאפצ ' ה .


זה פרוייקט שאנחנו מכנים reCAPTCHA ( רי-קאפצ ' ה ) , והוא משהו שהתחלנו כאן , בקרנגי-מלון , ואז הפכנו אותו לחברת סטארט-אפ .


ואז , לפני כשנה וחצי , גוגל רכשה את החברה .


אז תנו לי לספר לכם ממה הפרוייקט הזה התחיל .


אז הפרוייקט הזה התחיל מההבנה הבאה : מסתבר שכ200 מליון קפאצ ' ות מוזנות בכל יום ע " " י אנשים מסביב לעולם .


ככשמעתי זאת לראשונה הייתי דיי גאה בעצמי .


חשבתי , ראו איזו השפעה היתה למחקר שלי .


אבל אז התחלתי להרגיש לא נעים .


וזה העניין , בכל פעם שאתם ממלאים קאפצ ' ה , אתם למעשה מבזבזים 10 שניות מזמנכם .


ואם מכפילים את זה ב200 מליון , מקבלים שהאנושות כולה מבזבזת כ 500,000 שעות כל יום בהזינה את הקאפצ ' ות המעצבנות האלה .


ואז התחלתי להרגיש לא נעים .


( צחוק ) ואז חשבתי , כמובן אי אפשר פשוט להיפטר מהקאפצ ' ות האלה , כי בטיחות הרשת דיי תלויה בהם


אבל אז התחלתי לחשוב , האם יש דרך בה אפשר לרתום את המאמץ הזה למטרה שתהיה טובה לאנושות ?


אז ראו , זה העניין ,


בזמן שאתם מקלידים קאפצ ' ה , באותן 10 שניות , מוחכם עושה דבר מדהים


מוחכם עושה דבר שמחשבים עדיין אינם מסוגלים ךעשות


אז האם נוכל נוכל לגרום לכם לעשות משהו מועיל באותן 10 שניות ?


דרך אחרת לתאר זאת היא , האם יש בעיה ענקית שעדיין איננו יכולים לפתור באמצעות מחשבים , אבל אפשר לחלקה לחתיכות קטנות של 10 שניות כך שבכל פעם שמישהו פותר קאפצ ' ה הוא פותר חתיכה קטנה מהבעיה ?


והתשובה לכך היא " " כן " " , וזה מה שאנחנו עושים עכשיו .


ומה שאולי אינכם יודעים הוא שבזמן שאתם פותרים קאפצ ' ה , אתם לא רק מאמתים את זהותכם כבן-אדם , אבל למעשה אתם עוזרים לנו להפוך ספרים לדיגיטליים .


אז תנו לי להסביר איך זה עובד .


אז יש הרבה פרוייקטים שמנסים להפוך ספרים לדיגיטליים .


לגוגל יש אחד . לארכיון האינטרנט יש אחד .


אמזון , עכשיו עם הקינדל , מנסה להפוך ספרים לדיגיטליים .


איך שזה עובד בעיקרון זה שמתחילים עם ספר ישן .


ראיתם דבר כזה , כן ? כאילו ספר ?


( צחוק ) אז מתחילים עם ספר , ואז סורקים אותו .


לסרוק ספר זה כמו לצלם צילום דיגיטלי של כל עמוד בספר .


מפיקים כך תמונה של כל עמוד בספר .


זאת תמונה עם טקסט עבור כל עמוד בספר .


השלב הבא בתהליך הוא שהמחשב צריך להצליח לפענח את כל המילים בתמונה .


זאת ע " " י שימוש בטכנולוגיה הנקראת OCR ( או-סי-אר ) כמלומר זיהוי אותיות אופטי , אשר מעבדת תמונה של טקסט ומנסה להבין איזה טקסט נמצא בה .


עכשיו , הבעיה היא שOCR אינו מושלם .


בייחוד עבור ספרים ישנים שבהם הדיו דהה והדפים הצהיבו , OCR לא מצליח לזהות רבות מהמילים .


למשל , בדברים שנכתבו לפני יותר מ50 שנה , המחשב אינו מצליח לזהות כ30 אחוז מהמילים .


אז מה שאנחנו עושים עכשיו זה שאנחנו לוקחים את כל המילים שהמחשב לא מצליח לזהות ואנחנו נעזרים באנשים שיקראו לנו אותן בזמן שהם מקלידים קאפצ ' ה באינטרנט .


אז בפעם הבאה שאתם מקלידים קאפצ ' ה , המילים האלה שאתם מקלידים הן למעשה מילים המגיעות מספרים שהופכים לדיגיטליים אשר המחשב לא הצליח לזהות .


והסיבה שבגללה יש לנו שתי מילים במקום אחת בימים אלה היא שאחת מהמילים היא מילה שהמערכת קיבלה מספר , היא לא זיהתה אותה והיא הולכת להציג לכם אותה .


אבל כיוון שאינה יודעת את התשובה היא אינה יכולה לציין את תשובתכם .


אז אנחנו מציגים לכם מילה נוספת , מילה שעבורה המערכת יודעת את התשובה .


אנחנו לא מגלים לכם איזו היא איזו , ומבקשים אנא הקלידו את שתיהן .


ואם אתם מקלידים את המילה הנכונה עבור המילה שהמערכת יודעת את התשובה שלה , היא מניחה שאתם בני אדם , וגם שואבת ביטחון מסויים שהקלדתם נכון את המילה השנייה .


ואם נחזור על התהליך לכ10 אנשים שונים וכולם יסכימו מה המילה , אז הצלחנו להפוך מילה נוספת לדיגיטלית .


וכך המערכת עובדת .


ובעיקרון , מאז ששיחררנו אותה לפני כשלוש או ארבע שנים , הרבה אתרים עברו משימוש בקפאצ ' ה הישנה בה אנשים בזבזו את זמנם לקאפצ ' ה החדשה , בה אנשים עוזרים להפוך ספרים לדיגיטליים .


אז לדוגמא , טיקטמאסטר ( Tickermaster ) .


בכל פעם שאתם קונים כרטיסים בטיקט מאסטר אתם עוזרים להפוך ספרים לדיגיטליים .


פייסבוק : בכל פעם שאתם מוסיפים חבר או עושים פוק למישהו , אתם עוזרים להפוך ספרים לדיגיטליים .


טוויטר וכ350,000 אתרים אחרים משתמשים כולם ברי-קאפצ ' ה .


ולמעשה , מספר האתרים המשתמשים ברי-קאפצ ' ה הוא כה גבוה שמספר המילים שאנחנו הופכים לדיגיטליות הוא ממש ממש גדול .


הוא כ100 מליון ביום , שזה שווה ערך לכשניים וחצי מליון ספרים בשנה .


וכל זה נעשה מילה אחת בכל פעם ע " " י אנשים שפשוט מקלידים קאפצ ' ה באינטרנט .


( תשואות ) עכשיו כמובן , כיוון שאחנו עושים כ " " כ הרבה מילים בכל יום , דברים מצחיקים יכולים לקרות .


וזה עוד יותר נכון כי עכשיו אנחנו נותנים לאנשים שתי מילים אקראיות באנגלית אחת ליד השניה .


אז דברים מצחיקים יכולים לקרות .


למשל , הצגנו את המילה הזאת .


זאת המילה " " נוצרים " " אין עם זה בעיה .


אבל אם מציגים אותה יחד עם מילה אקראית אחרת , דברים רעים יכולים לקרות .


אז אנחנו מקבלים את זה . ( טקסט : נוצרים רעים ) אבל זה עוד יותר גרוע , כי האתר בו הראנו את זה נקרא , במקרה , שגרירות ממלכת האלוהים .


( צחוק ) אופס . ( צחוק )


הנה עוד מקרה רע .


ג ' ון אדוארדס דוט קום ( טקסט : ליברלי ארור ) ( צחוק ) אז אנחנו ממשיכים בכל יום להעליב אנשים על ימין ועל שמאל .


עכשיו , אנחנו כמובן לא רק מעליבים אנשים .


וזה העניין , מאז שאנחנו מציגים שתי מילים אקראיות , דברים מעניינים יכולים לקרות .


אז למעשה נוצר כאן " " מם " " ( מנהג חברתי ) אינטרנטי ממש גדול שעשרות אלפי אנשים השתתפו בו , שנקרא אומנות קאפצ ' ה .


אני בטוח שחלקכם שמעתם על זה .


כך זה עובד .


נאמר שאתה גולש באינטרנט וראה קאפצ ' ה שנראית לך מוזרה , כמו זאת ( טקסט : טוסטר בלתי-נראה ) אז מה שאתה אמור לעשות זה להעתיק את צילום המסך של הטקסט


ואז כמובן למלא את הקאפצ ' ה כי אתה עוזר להפוך ספרים לדיגיטליים .


אבל אז , ראשית אתה מעתיק את צילום המסך , ואז אתה מצייר משהו שקשור לזה .


( צחוק ) ככה זה עובד .


יש עשרות אלפים כאלה .


חלקם מאוד חמודים ( טקסט : תפסתי את זה ) ( צחוק ) חלקים יותר מצחיקים .


( טקסט : מייסדים מסטולים ) ( צחוק ) וחלקם , כמו שוויזל פלאונטולוגי , מציגים את סנופ-דוג . ( צחוק )


אוקיי , זה המספר האהוב עליי ביותר ברי-קאפצ ' ה .


זה הדבר שאני הכי אוהב בכל הפרוייקט .


זה מספר האנשים השונים אשר עזרו לנו להפוך לחות מילה אחת לדיגיטלית בעזרת רי-קאפצ ' ה : 750 מליון , שזה קצת יותר מ 10 אחוז מאוכלוסיית העולם , שעזרו לנו להפוך ידע אנושי לדיגיטלי .


ומספרים כאלה הם אשר מדרבנים אותי במחקר שלי .


אז השאלה אשר מדרבנת את המחקר שלי היא : אם נבחן את ההישגים הגדולים של האנושות , הדברים הגדולים האלה שהאנושות התאחדה וביצעה יחדיו בעבר — למשל , בניין הפירמידות במצריים או תעלת פנמה או להנחית איש על הירח — ישנה עובדה מעניינת בקשר אליהם , והיא שהם כולם בוצעו בעזרת אותו מספר אנשים .


זה מוזר , כולם בוצעו בעזרת כ 100,000 איש .


והסיבה לכך היא שלפני האינטרנט , לתאם פעילות של יותר מ 100,000 איש , שלא לדבר על לשלם להם , היה למעשה בלתי אפשרי .


אבל עכשיו , בעזרת האינטרנט , הראיתי לכם פרוייקט בו הצלחנו להעזר ב 750 מליון אנשים להפוך ידע אנושי לדיגיטלי .


אז השאלה שמדרבנת אותי היא , אם יכולנו להנחית איש על הירח בעזרת 100,000 מה נוכל לעשות עם 100 מליון ?


וכך , בהתבסס על שאלה זו , אנחנו עובדים על פרוייקטים רבים ומגוונים .


הרשו לי לספר לכם על אחד מהם שאני מאוד מתלהב ממנו .


זהו משהו שאנחנו עובדים עליו בחצי-חשאיות כבר כשנה וחצי .


הוא עוד לא הושק . הוא נקרא דואולינגו ( Duolingo ) .


בגלל שעדיין לא הושק , ששש !


( צחוק ) כן , אני יכול לסמוך עליכם .


אז הנה הפרוייקט . כך הוא התחיל .


זה התחיל כששאלתי סטודנט שלי שאלה , סוורין האקר .


אוקיי , זה סוורין האקר .


אז שאלתו את הסטודנט שלי שאלה .


אגב , שמעתם אותי נכון , שם המשפחה שלו הוא האקר .


אז שאלתי אותו : איך אפשר לגרום ל 100 מליון איש לתרגם את האיניטרנט לכל השפות הראשיות בחינם ?


טוב , אפשר להגיד הרבה דברים על השאלה הזאת .


ראשית , תרגום הרשת .


אז נכון לעכשיו , הרשת מחולקת לשפות רבות .


חלק ניכר ממנה הוא באנגלית .


אם אתה לא יודע אנגלית לא תוכל לגשת אליו .


אבל ישנם חלקים גדולים בשפות שונות , ואם אתה לא יודע אותן לא תוכל לגשת אליהם .


אז הייתי רוצה לתרגם את כל הרשת . או לפחות את רובה , לכל שפה ראשית .


אז זה מה שהייתי רוצה לעשות .


אז חלקכם יגיד , למה לא להשתמש במחשבים לתרגום ?


למה אי אפשר להתמש בתרגום ממוחשב ?


תרגום ממוחשב בימנו , מתחיל לתרגם כמה משפטים פה ושם .


למה לא להתמש בו לתרגום כל הרשת ?


ובכן , הבעיה איתו היא שהוא עדיין אינו טוב מספיק . וכנראה שלא יהיה מספיק טוב ב15 עד 20 שנים הבאות .


הוא טועה המון .


ואפילו כשאינו טועה , כיוון שהוא טועה כ " " כ הרבה , אי אפשר לבטוח בו .


אז הרשו לי לתת לכם דוגמא למשהו שתורגם ע " " י מכונה .


למעשה זה היה פוסט בפורום .


מישהו ניסה לשאול שאלה בג ' אווה-סקריפט .


זה תורגם מיפנית לאנגלית


אז אתן לכם לקרוא .


האדם הזה התחיל התחיל בהתנצלות על העובדה שזה תורגם באמצעות מחשב .


אז המשפט הבא אמור להיות ההקדמה לשאלה .


אז הוא רק מסביר משהו .


זכרו , זאת שאלה על ג ' אווה-סקריפט .


( טקסט : לעיתים תכופות זמן-העז התקנה טעות היא קיא . ) ( צחוק ) אז מגיע החלק הראשון של השאלה .


( טקסט : כמה פעמים כמו הרוח , מוט והדרקון ? ) ( צחוק ) ואז מגיע החלק האהוב עליי בשאלה .


( טקסט : זה עלבון לאשכי האב ? ) ( צחוק ) ואז מגיע הסיום , שהוא החלק האהוב עליי בכל העניין .


( טקסט : בבקשה התנצל על טפשותך . יש הרבה תודה רבה . ) ( צחוק ) אוקיי , אז תרגום ממוחשב , עדיין לא מספיק טוב .


בחזרה לשאלה .


אז אנחנו רוצים שאנשים יתרגמו את כל הרשת .


והשאלה הבאה שיכולה להיות לכם היא , למה אי אפשר פשוט לשלם לאנשים לעשות זאת ?


נוכל לשלם למתרגמים מקצועיים לתרגם את כל הרשת .


נוכל לעשות זאת .


למרבה הצער , זה יהיה מאוד יקר .


למשל , לתרגם חלק קטנטן מכל הרשת , ויקיפדיה , לשפה אחרת אחת , ספרדית .


ויקיפדיה קיימת בספרדית , אבל היא קטנה מאוד ביחס לזו האנגלית .


היא כ 20 אחוז מגודל האנגלית .


אם נרצה לתרגם את שאר 80 האחוז לספרדית , זה יעלה לפחות 50 מליון דולר — וזה בעזרת המדינה הכי מנוצלת , ובשימוש מיקור חוץ שקיימת .


אז זה יהיה מאוד יקר .


אז מה שאנחינו רוצים לעשות הוא לגרום ל 100 מליון אנשים לתרגם את הרשת לכל השפות הראשיות בחינם .


אם זה מה שאתם רוצים לעשות , מהר מאוד תתקלו בשני אתגרים די גדולים , שני מכשולים גדולים .


הראשון הוא מחסור בדו-לשוניים .


אני אפילו לא יודע אם יש בכלל 100 מליון משתמשים אשר הנם דו-לשוניים מספיק כדי לעזור לנו בתרגום .


זאת בעיה גדולה .


הבעיה השניה שתתקלו בה היא חוסר במוטיבציה .


איך נדרבן אנשים לעזור לתרגם את רשת האינטרנט בחינם


בד " " כ צריך לתגמל עבור דבר כזה


אז איך נדרבן אותם לעשות את זה בחינם ?


וכשהתחלנו לחשוב על זה , נתקענו בשני המכשולים האלה .


אבל אז הבנו , למעשה אפשר לפתור את שתי הבעיות בעזרת פתרון אחד .


יש דרך להרוג שתי ציפורים באבן אחת .


והדרך היא להפוך את מלאכת התרגום למשהו שמליוני אנשים ירצו לעשות , ושגם עוזרת להתמודד עם בעיית המחסור בדו-לשוניים , והדרך היא לימוד שפות .


מסתבר שבימנו , יותר מ 1.2 מליארד אנשים לומדים שפה זרה .


אנשים מאוד מאוד רוצים ללמוד שפה זרה .


וזה לא רק בגלל שמכריחים אותם בביה " " ס .


למשל , בארה " " ב לבדה , יש יותר מחמישה מליון אנשים ששילמו יותר מ 500 $ עבור תוכנה ללימוד שפה חדשה .


אז אנשים מאוד מאוד רוצים ללמוד שפה חדשה .


אז מה שעבדנו עליו במשך חמש וחצי שנים הוא אתר חדש — שנקרא דואולינגו — בו הרעיון העקרוני הוא שאנשים לומדים שפה חדשה בחינם ובה בעת מתרגמים את הרשת .


ולמעשה הם לומדים בעזרת עשייה .


ואיך שזה עובד זה שכשאתה רק מתחיל , אנחנו מציגים לך משפטים מאוד מאוד פשוטים .


יש , כמובן , המון משפטים מאוד פשוטים ברשת .


אנחנו מציגים לך משפטים מאוד מאוד פשוטים יחד עם פירושה של כל מילה .


וכשאתה מתרגם אותם , וכשאתה רואה איך אחרים תירגמו אותם , אתה מתחיל ללמוד את השפה .


וכשאתה משתפר יותר ויותר , נציג לך משפטים מורכבים יותר ויותר לתרגם .


אבל כל הזמן אתה לומד תוך כדי עשייה .


והדבר המשוגע בשיטה הזאת הוא שהיא למעשה עובדת .


ראשית כל , אנשים באמת באמת לומדים שפה .


דיי סיימנו לבנות את המערכת ועכשיו אנחנו בודקים אותה .


אנשים ממש יכולים ללמוד שפה בעזרתה .


והם לומדים בערך באותה רמה של תוכנות הלימוד המובילות .


אז אנשים באמת לומדים שפה חדשה .


ולא רק שהם לומדים אותה , זה למעשה הרבה יותר מעניין .


כי בדואולינגו אנשים לומדים עם תוכן אמיתי .


להבדיל מלימוד עם משפטים מומצאים , אנשים לומדים עם תוכן אמיתי , דבר שהוא באופן מובנה יותר מעניין .


אז אנשים אכן לומדים שפה .


אבל אולי באופן מפתיע , התרגומים שאנחנו מקבלים מהמשתמשים , אפילו שהם רק ברמת מתחילים , התרגומים שאנחנו מקבלים הם מדוייקים כמו אלו של מתרגמים מקצועיים , שזה דבר מפתיע מאוד .


הרשו להציג לכם דוגמה .


המשפט הזה שתורגם מגרמנית לאנגלית .


העליון הוא בגרמנית .


האמצעי הוא התרגום לאנגלית כפי שתורגם ע " " י מתרגם מקצועי לאנגלית שקיבל 20 סנט למילה עבור התרגום .


התחתון הוא תרגום של משתמשי דואולינגו , איש מהם לא ידע גרמנית לפני שהתחילו להשתמש באתר .


אתם יכולים לראות , זה די מושלם .


כמובן , אנחנו משתמשים בתכסיס כאן , כדי לגרום לתרגומים להיות ברמה מקצועית ,


אנחנו מאחדים תרגומים של הרבה מתרגמים מתחילים כדי לקבל רמה של מתרגם מקצועי אחד .


ואפילו שאנחנו מאחדים תרגומים , האתר למעשה מתרגם די מהר .


הרשו לי להראות לכם , זוהי ההערכה שלנו למשך הזמן שיקח לנו לתרגם את וויקיפדיה מאנגלית לספרדית .


זיכרו , זאת עבודה בערך של 50 מליון דולר .


אז אם נרצה לתרגם את וויקיפדיה לספרדית , נוכל להשיג זאת בחמישה שבועות עם 100,000 משתמשים פעילים .


ונוכל להשיג זאת בכ80 שעות עם מליון משתמשים פעילים .


כיוון שבכל הפרוייקטים של הקבוצה שלי השתתפו מליוני משתמשים , אנחנו מקווים להצליח לתרגם מאוד מהר בעזרת הפרוייקט הזה .


והדבר שהכי מרגש אותי בדואולינגו הוא שאני חושב שהוא מספק מודל עסקי הוגן ללימוד שפות .


והנה העניין : המודל העסקי הנוכחי של לימוד שפות הוא שהסטודנט משלם ספציפית , הוא משלם ל " " רוזטה-סטון " " ( תוכנה ידועה ) $ 500 .


( צחוק ) זה המודל העסקי הנוכחי .


הבעיה עם המודל העסקי הזה היא של-95 אחוז מאוכלוסית העולם אין 500 דולר .


אז הוא מאוד לא הוגן כלפי העניים .


ולחלוטין מוטה כלפי העשירים .


עכשיו , ראו , בדואולינגו , בגלל שבזמן שאתה לומד אתה למעשה יוצר ערך , אתה מתרגם דברים — אשר למשל , נוכל לגבות עבורם כסף ממישהו .


וכך ניתן לייצר מזה כסף .


כיוון שאנשים מייצרים ערך בזמן שהם לומדים , הם לא צריכים לשלם בכספם , הם משלמים בזמנם .


אבל הדבר הקסום כאן הוא שהם משלמים בזמנם , אבל זה אותו הזמן שהיו מבלים בכל מקרה בלמידת השפה .


אז הדבר הנחמד בדואולונגו , הוא לדעתי המודל בעסקי ההוגן — אין אפלייה נגד עניים .


אז הנה האתר . תודה .


( תשואות ) אז הנה האתר .


עדיין לא השקנו אותו , אבל אם תגלשו לשם תוכלו להרשם להיות חלק מהבטא הפרטית , שכנראה תתחיל בעוד שלושה או ארבעה שבועות .


עדיין לא השקנו את דואולונגו .


אגב , אני זה שמדבר כאן , אבל דואולינגו הוא למעשה פרי עמלה של קבוצה מדהימה , חלקם כאן .


אז תודה לכם .


( תשואות )


באוקספורד של שנות החמישים במאה ה-20 , היתה רופאה נהדרת ומאוד יוצאת-דופן , ושמה אליס סטיוארט .


אליס היתה יוצאת-דופן , גם בגלל שהיתה אישה , דבר די נדיר באותה תקופה .


היא היתה מבריקה . היא היתה אחת מאותם אקדמאים צעירים שנבחרו לאקדמיה המלכותית של רופאים .


היא היתה יוצאת-דופן גם בגלל שהיא המשיכה לעבוד לאחר נישואיה , לאחר שהולידה ילדים , ואפילו לאחר שהתגרשה והיתה אם חד-הורית , היא המשיכה בעבודתה הרפואית .


והיא היתה יוצאת-דופן כי התעניינה באמת ובתמים במדע החדש , בתחום הצומח של חקר מגיפות , חקר של תבניות במחלות .


אבל כמו כל מדען , היא חזתה שכדי להשאיר חותם משלה , יהיה עליה לאתר בעיה קשה ולפתור אותה .


הבעיה הקשה שאליס בחרה היתה המספר העולה של מקרי סרטן אצל ילדים .


רוב המחלות קשורות בעוני , אבל במקרים של סרטן אצל ילדים , נראה היה שהילדים שמתו באו ברובם ממשפחות מבוססות .


לכן , היא ביקשה לדעת מה יכול להסביר חריגה זו .


אבל לאליס היתה בעיה להשיג מימון למחקר שלה .


לבסוף , היא קיבלה רק 1,000 פאונד מהפרס על שם ליידי טאטא .


פירוש הדבר היה שהיא הבינה שיש לה רק ניסיון אחד לאיסוף נתונים .


לא היה לה מושג מה לחפש .


זה היה כמו חיפוש מחט בערימת שחת , לכן היא שאלה כל דבר שיכלה להעלות על דעתה .


האם הילדים אכלו ממתקים מסוכר מורתח ?


האם הם צרכו משקאות עם תוספות צבע ?


האם הם אכלו דגים וצ ' יפס ?


האם הם גרו בבתים בעלי צנרת חיצונית או פנימית ?


באיזה שלב בחייהם הם החלו ללמוד בבית-ספר ?


וכאשר השאלונים עם נייר הקופי החלו לשוב אליה , קפץ לעיניים אך ורק דבר אחד , עם בהירות סטטיסטית מהסוג שהמדענים יכולים רק לחלום עליה .


ביחס של שניים לאחד , לילדים שמתו היו אימהות שעברו צילומי רנטגן בזמן הריונן .


ממצא זה היווה סטירת-לחי לדעה המקובלת .


על-פי המקובל , הכל היה בטוח מתחת לסף מסויים .


זו היתה סטירת לחי לדעה המקובלת , שהביאה להתלהבות רבה מהטכנולוגיה החדשה של אותה תקופה , שהיא מכונת קרני הרנטגן .


זו היתה גם סטירת לחי לדימוי העצמי של הרופאים בתור אנשים שעוזרים לחולים , לא אנשים שמזיקים לחולים .


בכל אופן , אליס סטיוארט מיהרה לפרסם את ממצאיה הראשוניים בכתב העת , ה-לנסט , ב-1956 .


אנשים התרגשו , היו דיבורים על פרס נובל , ואליס היתה בלחץ של לנסות ולבדוק את כל מקרי הסרטן שיכלה למצוא אצל ילדים לפני שייאבדו .


אבל למעשה , לא היה צורך להיות בלחץ .


כל זה היה 25 שנה לפני שמוסדות הרפואה הבריטיים והאמריקאיים נטשו את המנהג של בדיקות רטנגן אצל נשים הרות .


כל הנתונים כבר היו קיימים , פתוחים וזמינים לכל , אבל אף אחד לא רצה לדעת .


תינוק מת בכל שבוע , אבל שום דבר לא השתנה .


פתיחות לבדה אינה מסוגלת להביא לשינוי .


כך במשך 25 שנה היה על אליס סטיוארט להילחם בעצמה .


אבל כיצד היא ידעה שהיא צודקת ?


היה לה מודל נהדר ללכת לפיו .


היא עבדה עם סטטיסטיקאי בשם ג ' ורג ' ניל , והוא היה כמעט כל מה שאליס לא היתה .


אליס היתה מאוד פתוחה וחברתית , ג ' ורג ' היה מסוגר .


אליס היתה לבבית ומאוד חביבה עם מטופליה ,


ג ' ורג ' , האמת , העדיף מספרים על-פני אנשים .


והוא אמר משהו מופלא על קשרי העבודה ביניהם .


הוא אמר , " " תפקידי הוא להוכיח שד " " ר סטיוארט טועה . " " הוא חיפש באופן יזום את ההפרכה .


דרכים שונות להסתכל על המודלים שלה , על הסטטיסטיקות שלה , דרכים שונות לעבד את המידע כדי להוכיח שהיא טועה .


הוא ראה את תפקידו כיוצר סתירות בתיאוריות שלה .


כי זה היה אך ורק באמצעות לא להיות מסוגל להוכיח שהיא טועה , שג ' ורג ' יכל להעניק לאליס את הביטחון שהיא היתה צריכה כדי לדעת שהיא צודקת .


זוהי דוגמא מצויינת של שיתוף פעולה — עמיתים אינטליגנטיים שאינם מדקלמים איש את רעהו .


אני תוהה לכמה מאיתנו יש , או שהם מעיזים שיהיו להם , שותפים שכאלה .


אליס וג ' ורג ' הצטיינו בעימות .


הם ראו בכך תהליך של חשיבה .


אז מה נדרש בשביל עימות מועיל שכזה ?


קודם כל , נדרשים לכך אנשים שהם שונים מאוד מעצמנו .


זה אומר שעלינו לעמוד בפני אותו דחף נוירו-ביולוגי האומר לנו להעדיף אנשים הדומים לנו , דבר האומר שעלינו לחפש אנשים מרקעים שונים , מתחומים שונים , בעלי דרכי חשיבה וניסיון שונים , ולמצוא דרכים להתחבר איתם .


זה דורש המון סבלנות והמון אנרגיה .


וככל שחשבתי על זה יותר , אני חושבת יותר , באמת , שזו מין אהבה כזו .


כי אף אחד לא ישקיע אנרגיה וזמן כאלה אלא אם באמת אכפת לו .


וזה גם אומר שעלינו להיות מוכנים לשנות את דעתנו .


בתה של אליס סיפרה לי שבכל פעם שאליס הלכה ראש-בראש עם מדען עמית , הם גרמו לה לחשוב ושוב לחשוב .


" " אימי " " , היא אמרה , " " אימי לא נהנתה מהמאבקים , אבל היא הצטיינה בהם . " " זה דבר אחד לעשות זאת ביחסים של אחד-לאחד .


אבל מדהים אותי שהבעיה הכי גדולה שאנו מתמודדים איתה , היא שרבים מהאסונות שחווינו , לא באו מאנשים יחידים , הם באו מארגונים , חלקם גדולים יותר ממדינות , רבים מהם מסוגלים להשפיע על חיי מאות , אלפים או אפילו מיליונים .


אז כיצד ארגונים חושבים ?


ובכן , רוב הזמן , הם לא .


וזה לא בגלל שהם אינם רוצים בזה , אלא בגלל שהם לא מסוגלים .


הם לא מסוגלים כי האנשים בתוכם חוששים יותר מדי מעימותים .


בסקר שנערך בקרב מנהלים בארה " " ב ואירופה , 85 אחוז מהם הודו שיש להם הערות או דאגות בעבודה שהם חוששים להעלות .


חוששים מהעימות שהם עלולים לגרום , חוששים מלהיות מעורבים בויכוחים שאינם יודעים כיצד לנהל , ושהם חשו שהם נועדו להפסיד בהם .


85 אחוז זה מספר באמת גדול .


זה אומר שאירגונים ברובם אינם מסוגלים לעשות את מה שג ' ורג ' ואליס עשו באופן כה מוצלח .


הם לא מסוגלים לחשוב בצוותא .


זה אומר שאנשים כמו רבים מאיתנו , אשר ניהלו אירגונים , ויצאו מגידרם כדי לנסות ולמצוא את האנשים הכי טובים , נכשלים לרוב בהפקת המירב מהם .


אז כיצד אנו מפתחים את הכישורים שאנו צריכים ?


כי זה דורש כישורים וגם תירגול .


אם לא נחשוש יותר מעימותים , עלינו לראותם בתור תהליך חשיבה , ועלינו להצטיין בהם .


לאחרונה , עבדתי עם מנהל בשם ג ' ו . הוא עבד בחברה למיכשור רפואי .


ג ' ו היה מאוד מודאג לגבי המכשיר שהוא עבד עליו .


הוא סבר שהוא מסובך מדי ושהמורכבות שלו יצרה מרווח שגיאה שיכול לפגוע באנשים .


הוא חשש מגרימת נזק למטופלים שהוא ניסה לעזור להם .


אבל כאשר הביט ימינה ושמאלה בחברה שלו , הוא לא ראה שמישהו אחר מודאג .


לכן לא ממש בא לו לומר משהו .


אחרי הכל , אולי הם ידעו משהו שהוא לא .


אולי הוא ייראה כטיפש .


אבל הוא המשיך לדאוג , עד כדי כך שהגיע למצב בו הוא חשב שהדבר היחיד שיוכל לעשות זה לעזוב את העבודה שאהב .


לבסוף , ג ' ו ואני מצאנו דרך בה הוא יוכל להעלות את דאגותיו .


ומה שקרה זה מה שקורה בדרך-כלל במצבים כאלה .


התברר שלכולם היו בדיוק את אותן השאלות והספקות .


כעת לג ' ו היו בעלי ברית . הם יכלו לחשוב בצוותא .


אמנם היו הרבה עימותים , דיונים וויכוחים , אבל זה איפשר לכולם להיות יצירתיים , לפתור את הבעיה ולשנות את המכשיר .


ג ' ו היה מה שרבים יכנו בתור מלשן , אלא שכמעט כמו כל המלשנים , הוא לא היה כלל סוציופט , אלא הוא היה מסור בכל ליבו לחברה ולמטרות הנעלות שהחברה שירתה .


אבל הוא כל-כך חשש מעימות , עד שבסוף הוא החל יותר לפחד מהשתיקה עצמה .


וכאשר הוא העז לדבר , הוא גילה בתוכו הרבה יותר וגילה את יכולתו לתרום למערכת הרבה יותר ממה שהוא אי-פעם שיער .


עמיתיו אינם חושבים שהוא סוציופט .


הם רואים אותו בתור מנהיג .


אז כיצד יהיו לנו דיונים כאלה יותר בקלות ויותר בתכיפות ?


אוניברסיטת דלפט דורשת מהסטודנטים לתואר שלישי לשלוח 5 גילויי-דעת שהם מוכנים להגן עליהם .


אין זה משנה על מה גילויי-הדעת , מה שחשוב זה שהסטודנטים רוצים ומסוגלים לעמוד מול סמכות .


אני סבורה שזו שיטה נפלאה , אבל להשאיר זאת רק לסטודנטים לתואר שלישי זה עבור מעט מדי אנשים ובשלב מאוחר מדי בחיים .


אני חושבת שעלינו ללמד כישורים אלה את הילדים והמבוגרים בכל שלב של התפתחותם , אם ברצוננו שיהיו אירגונים שחושבים וחברה אנושית שחושבת .


העובדה היא שרוב הקטסטרופות הגדולות שהיינו עדים להן לא קורות בדרך-כלל בגלל מידע סודי או חבוי .


הן קורות מתוך מידע קיים , הזמין לכולם , אבל שאנו ביודעין מתעלמים ממנו , כי איננו מסוגלים או רוצים להתמודד עם העימותים שהוא מעורר .


אבל כאשר אנו מעיזים לשבור את השתיקה , או כאשר אנו מעיזים להביט , ויוצרים עימות , אנו מאפשרים לעצמנו ולאנשים סביבנו למצות את המיטב מיכולתנו לחשוב .


מידע גלוי זה דבר נפלא , רשתות פתוחות לכל הן חיוניות .


אבל האמת תמשיך לרדוף אותנו עד שנפתח את הכישורים ואת ההרגלים ואת הכישרון ואת האומץ המוסרי להשתמש בהם .


פתיחות אינה הסוף .


היא ההתחלה .


( מחיאות כפיים )


תודה .


לפני שנתיים עמדתי על הבמה של TED בארושה , טנזניה .


דיברתי קצת על אחד מהדברים שבניתי שאני הכי גאה בו .


זאת מכונה פשוטה ששינתה את חיי .


לפני כן אף פעם לא התרחקתי מהבית שלי במאלאווי .


אף פעם לא השתמשתי במחשב .


אף פעם לא ראיתי את האינטרנט .


על הבמה באותו יום , הייתי כל כך עצבני .


שכחתי את האנגלית שלי , רציתי להקיא .


[ צחוק ] אף פעם לא הייתי מוקף בכל כך הרבה אזונגו , אנשים לבנים . [ צחוק ]


יש לי סיפור שלא סיפרתי אז .


אבל עכשיו אני מרגיש בסדר ,


ואני רוצה לשתף אתכם בסיפור הזה .


במשפחה שלי יש שבעה ילדים .


כולן בנות , חוץ ממני .


זה אני עם אבא שלי כשהייתי קטן .


לפני שגיליתי את פלאי המדע , הייתי איכר פשוט בארץ של איכרים עניים .


וכמו כולם , גידלנו תירס .


שנה אחת גורלנו היה רע ומר .


ב-2001 היה רעב נוראי .


תוך חמישה חודשים כל המאלאווים התחילו למות מרעב .


המשפחה שלי אכלה ארוחה אחת ביממה , בלילה .


רק שלושה ביסים של נסימה לכל אחד מאיתנו .


האוכל עבר דרך הגוף שלנו .


כמעט נעלמנו .


במאלאווי , בית ספר תיכון עולה כסף .


ובגלל הרעב , נאלצתי לנשור מבית הספר .


הסתכלתי על אבא שלי , והסתכלתי על השדות היבשים .


לא הסכמתי לקבל שזהו העתיד .


מאוד שמחתי ללמוד בתיכון . והייתי נחוש לעשות כל מה שאני יכול כדי לקבל חינוך .


אז הלכתי לספריה .


קראתי ספרים - ספרי מדע , בעיקר פיזיקה .


לא ידעתי לקרוא אנגלית כל כך טוב .


השתמשתי בתרשימים ובתמונות כדי ללמוד את המילים שמסביבם .


ספר נוסף העניק לי את הידע שהיה דרוש לי .


היה כתוב שם שטחנת רוח יכולה לשאוב מים ולייצר חשמל .


שאיבה של מים פירושה השקיה . הגנה מרעב , ממנו סבלנו באותו זמן .


אז החלטתי לבנות לעצמי טחנת רוח ,


אבל לא היו לי חומרים . אז הלכתי למגרש גרוטאות ומצאתי שם חומרים .


הרבה אנשים , כולל אמא שלי , אמרו שאני משוגע .


[ צחוק ] מצאתי מאוורר של טרקטור , בולם זעזועים , צינורות פי.וי.סי ..


השתמשתי במסגרת של אופניים ובדינאמו ישן של אופניים , ובניתי את המכונה שלי .


בהתחלה היה אור אחד .


ואחר כך ארבעה אורות , עם מתגים , ואפילו מפסק אוטומטי , כמו בחברת חשמל .


מכונה נוספת שואבת מים להשקייה .


התחילו תורות של אנשים לפני הבית שלי [ צחוק ] כדי לטעון את הטלפונים הניידים שלהם .


[ מחיאות כפיים ] לא יכולתי להפטר מהם .


[ צחוק ] וגם הכתבים הגיעו , ואחריהם בלוגרים ואחריהם קיבלתי שיחה ממשהו שקוראים לו TED .


לפני כן , אף פעם לא ראיתי מטוס .


אף פעם לא ישנתי במלון .


וכך , על הבמה באותו יום בארושה , שכחתי את האנגלית שלי . אמרתי משהו כמו , " ניסיתי . והצלחתי . "


אז הייתי רוצה להגיד משהו לכל אותם אנשים שדומים לי , לכל האפריקאים , לכל האנשים העניים שנאבקים כדי להגשים את חלומותיהם ,


אלוהים יברך אתכם .


אולי יום אחד תיצפו בהרצאה שלי באינטרנט .


אני אומר לכם , ביטחו בעצמכם והאמינו .


בכל מצב - לעולם אל תוותרו .


תודה .


[ מחיאות כפיים ]


בשנות ה-80 של המאה הקודמת בגרמניה המזרחית הקומוניסטית , אם הייתה ברשותך מכונת כתיבה היית צריך לרשום אותה מול מוסדות הממשל .


היה עליך למסור דף עם טקסט לדוגמה מתוך אותה מכונת כתיבה .


כל זה היה נדרש כדי שהממשל יוכל לזהות את מקור הטקסט .


אם היו מוצאים דף מודפס עם מחשבות מהסוג הלא נכון , הייתה להם אפשרות לעקוב אחר המקור של המחשבה ההיא .


אנחנו , במערב לא יכולנו להבין איך מישהו היה יכול לעשות את זה , עד כמה מעשה כזה היה מגביל את חופש הביטוי .


אנחנו לעולם לא נעשה זאת במדינות שלנו .


אך כיום , ב- 2011 , אם קונים מדפסת לייזר צבעונית , ולא משנה מאיזה מהיצרנים הגדולים של מדפסות לייזר ואתה מדפיס דף , אותו דף יודפס כאשר עליו נקודות צהובות זהירות על כל דף ודף בתבנית אשר הופכת כל דף ליחיד במינו , לך ולמדפסת שלך .


זה קורה אצלנו , היום .


ואף אחד לא ממש נראה מוטרד מזה .


זוהי דוגמה לדרכים בהן הממשלות שלנו משתמשות בטכנולוגיה נגדנו , האזרחים .


זהו אחד משלושת המקורות העיקריים של בעיות בחיינו המקוונים כיום .


אם אנחנו נביט במה שבאמת קורה בעולם המקוון כיום , נוכל לקבץ את ההתקפות על בסיס התוקפים .


יש לנו שלוש קבוצות עיקריות .


יש לנו פושעים מקוונים .


כמו זה , מר דימיטרי גולובוב מקייב , אוקראינה .


את המניעים של פושעים מקוונים מאוד קל להבין .


ככה הם מתעשרים


הם משתמשים בהתקפות מקוונות כדי להתעשר , והרבה .


האמת , שיש לנו כמה מקרים של מיליונרים מקוונים , מולטי-מיליונרים , שהתעשרו בעזרת התקפות מקוונות .


הנה ולדימרי צצין מטארטו , אסטוניה .


זהו אלפרד גונזאלס .


זהו סטיבן וואט .


זהו ביורן סונדין .


זהו מטיו אנדרסון , טאריק אל-דאור וכך הלאה וכך הלאה .


החבר ' ה האלה משיגים את עושרם באופן מקוון , אך עושים זאת בשיטות בלתי-חוקיות ע " " י שמוש בכלים כמו סוסים טרויאניים אשר גונבים כסף מהחשבונות שלנו בזמן שאנחנו מבצעים פעולות בנקאיות מקוונות , או בעזרת key-loggers אשר אוספים את הנתונים של כרטיסי האשראי שלנו בזמן שאנחנו מבצעים רכישות מקוונות ממחשב נגוע .


השירות החשאי של ארה " " ב , לפני חודשיים , הקפיא את חשבון הבנק בשוויץ של מר סאם ג ' אין כאן , ובחשבון זה היו 14.9 מיליון דולר כשהוא הוקפא .


מר ג ' אין עצמו עדיין חופשי ; אף אחד אינו יודע היכן הוא נמצא .


אני טוען כבר כיום שיותר סביר שכל אחד מאיתנו ייפול קורבן לפשע מקוון מאשר כאן , בעולם האמיתי .


וזה מאוד ברור שהמצב רק יילך ויחמיר .


בעתיד , רוב הפשעים יבוצעו באופן מקוון .


הקבוצה השניה הגדולה של תוקפים שאנחנו רואים כיום אינם תרים אחר הכסף .


הם מונעים על ידי משהו אחר : מונעים על ידי מחאה , מונעים על ידי דעות , מונעים על ידי השעשוע .


קבוצות כמו אנונימוס עלו לכותרות ב- 12 החודשים האחרונים והפכו להיות שחקן ראשי בתחום ההתקפות המקוונות .


אז הנה שלושת התוקפים העיקריים : פושעים שועשים את זה בשביל הכסף האקטיביסטים כמו אנונימוס שעושים את זה בשביל המחאה , אבל הקבוצה האחרונה הן מדינות , ממשלות אשר מבצעות את ההתקפות .


אנחנו יכולים להסתכל על מקרים כמו מה שקרה לחברת DigiNotar .


זוהי דוגמה מצוינת למשמעויות של של התקפות של ממשלות נגד האזרחים שלהן עצמן .


DigiNotar היא חברה אשר מחלקת תעודות דיגיטליות הממוקמת בהולנד . או ליתר דיוק , הייתה .


היא פשטה את הרגל בסתיו האחרון אחרי שפרצו למערכות שלהם .


מישהו פרץ פנימה ועשה עבודה מצוינת .


שאלתי לפני שבוע בפגישתי עם נציגי הממשלה ההולנדית , שאלתי את אחד מראשי הצוותים האם הוא חושב שאפשר להאמין שאנשים איבדו את חייהם בעקבות הפרצה ב- DigiNotar .


ותשובתו הייתה " " כן " " .


אז איך אנשים מתים כתוצאה מפרצה כזאת ?


ובכן , DigiNotar היא חברת תעודות דיגיטליות .


הם מוכרים תעודות .


מה עושים עם תעודות ?


ובכן , יש צורך בתעודות דיגיטליות כאשר ברשותך אתר שעובד ב- https , צורת תעבורה מוצפנת בעזרת אותן תעודות דיגיטליות , שירותים כמו Gmail .


כולנו , או רובנו , משתמשים ב- Gmail או באחד המתחרים שלהם , אך שירותים אלה מאוד נפוצים במדינות טוטליטריות כמו איראן , בהן מתנגדי המשטר משתמשים בשירותים זרים כמו Gmail בגלל שהם יודעים שהם יותר אמינים מאשר השירותים המקומיים והם משתמשים בתעבורה מוצפנת בעזרת SSL , כך שהממשל המקומי אינו יכול לרחרח בשיחות שלהם .


מלבד מקרה בו הם יכולים לפרוץ לתוך חברה זרה שמייצרת תעודות דיגטליות


ולהפיץ תעודות מזוייפות .


זה בדיוק מה שאירע במקרה של DigiNotar .


מה לגבי האביב הערבי ודברים שאירעו , למשל , במצרים ?


ובכן , במצרים פרצו מפגינים למפקדה של המשטרה החשאית של מצרים באפריל 2011 , ותוך כדי ביזה מצאו מסמכים רבים .


בין היתר , מצאו תיק עם הכותרת FinFisher . בתוך התיק הזה הייתה תכתובת מחברה גרמנית אשר מכרה לממשלת מצרים אוסף של כלים בעזרתם יכלו ליירט במימדים עצומים את כל התקשרות של האזרחים במדינתם .


הם מכרו את הכלים האלה תמורת 280,000 יורו לממשלה המצרית .


המשרדים הראשיים של החברה הם ממש כאן .


לכן , ממשלות מערביות מספקות למשלות טוטליטריות כלים למעקב נגד אזרחיהן .


אבל הממשלות המערביות עשות את זה בעצמן גם .


למשל , בגרמניה , רק לפני כמה שבועות נמצא סוס טרויאני בשם Scuinst Trojan , סוס טרויאני אשר היה בשימוש נציגי ממשל גרמנים בחקירות נגד האזרחים שלהם .


אם נמצאת חשוד במקרה של פשיעה , די ברור שיאזינו להטלפון שלך .


אבל כיום זה הרבה מעבר לזה .


הם יעקבו אחר חיבור האינטרנט שלך .


הם ישתמשו אפילו בכלים כמו Scuinst Trojan כדי לזהם את המחשב שלך עם סוס טרויאני , מה שיאפשר להם לעקוב אחר כל התקשורת שלך , להאזין לשיחות המקוונות שלך , לאסוף את הסיסמאות שלך .


אם נחשוב עמוק יותר על דברים מסוג זה , התשובה הברורה מאליה של האנשים הייתה אמרוה להיות " " OK , זה נשמע רע " " , " אך זה לא ממש משפיע עליי , כי אני אזרח שומר חוק . "


" למה לי להיות מודאג ? "


" אין לי שום דבר להסתיר . " זוהי טענה חסרת הגיון לחלוטין .


יש כאן היבט של פרטיות .


הפרטיות אינה נושא לדיון .


לא מדובר בשאלה בין פרטיות לביטחון .


מדובר בשאלה של חופש מול שליטה .


בעוד אנחנו יכולים לסמוך על הממשלות שלנו כרגע , כאן , ב- 2011 , כל וויתור על כל זכות שלנו יהיה לתמיד .


האם אנחנו מאמינים , מאמינים באמונה עיוורת , בכל ממשלה עתידית שעשויה להיות לנו מתישהו ב- 50 השנים הקרובות ?


אלה הן השאלות שנצטרך לעסוק בהן ב- 50 השנים הקרובות .


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


נותרים אצלנו רק 25 % ממה שאנחנו שומעים .


_ _ NULL _ _ הבטחתי לה שאקשיב לה בכל יום _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ ( רעש ) עם הקקופוניה הזו שמתרחשת כל הזמן פשוט , קשה להקשיב ; מעייף להקשיב .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


ואמנות השיחה _ _ NULL _ _


עולם בו אין אנו מקשיבים כלל איש לרעהו , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ שמאתחל את אוזניכם ומכייל אתכם מחדש _ _ NULL _ _


הוא עוסק בהנאה מצלילים פשוטים .


לדוגמה , זהו המייבש שלי .


אז צלילים יומיומיים יכולים להיות מאד מעניינים אם שמים לב אליהם . _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


הצליל הוא מושא הלהט שלי . הוא כל חיי .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


( מוסיקה ) ( מחיאות כפיים ) ( מוסיקה ) ( מחיאות כפיים )


אני מתכוון לדבר היום על היחסים שבין מדע לערכים אנושיים .


רווחת הסכמה כי שאלות של מוסר — שאלות של טוב או רע , נכון או שגוי — הן שאלות שלגביהן למדע אין דעה רשמית .


נהוג לחשוב שהמדע יכול לסייע לנו להשיג את הדברים שאנחנו מעריכים , אבל לא יכול לומר לנו מה עלינו להעריך .


וכתוצאה מכך , רוב האנשים — חושבני שרוב האנשים לפחות כאן — חושבים שהמדע לעולם לא יענה על השאלות החשובות ביותר בחיי האדם : שאלות כמו : ' למען מה ראוי לחיות ? ' ' למען מה ראוי למות ? '


' מה הופך את החיים לטובים ? '


אם כן , בכוונתי לטעון שזאת אשליה — שההפרדה בין מדע וערכים אנושיים היא אשליה — ואפילו אשליה די מסוכנת בנקודה הזאת בהיסטוריה האנושית .


נהוג לומר שמדע לא יכול לספק לנו בסיס למוסר וערכים , כי המדע עוסק בעובדות . ועובדות וערכים נראים כמשתייכים לעולמות שונים .


נהוג לחשוב כי אין דרך לתאר את העולם כפי שהינו שניתן לגזור ממנה איך העולם אמור להיות .


אך אני חושב שדי ברור שזה לא נכון .


ערכים הם סוג מסוים של עובדות .


אלה עובדות שנוגעות לרווחתם של יצורים בעלי תודעה .


מדוע אין לנו התחייבות מוסרית כלפי אבנים ?


מדוע איננו חשים חמלה כלפי אבנים ?


זה מכיוון שאיננו חושבים שאבנים יכולות לסבול . ואם אנו דואגים יותר לשלומם של קרובינו הקופיים מאשר לשלומם של חרקים , כפי שאנו עושים , זה כי אנו חושבים שהם חשופים למגוון רחב יותר של שמחה או סבל פוטנציאליים .


הנקודה הקריטית כאן היא שמדובר בטענה עובדתית . שאנו אולי צודקים או טועים לגביו . ואם אנו נפרש לא נכון את הקשר שבין המורכבות הביולוגית לבין הפוטנציאל החווייתי , אז ייתכן שאנו טועים לגבי חייהם האינטימיים של החרקים .


ואין שום רעיון , שום תפיסת מוסר אנושית או ערכים אנושיים שאי פעם פגשתי , שבנקודה מסוימת לא ניתנים לצמצום לכלל עיסוק בחוויה המודעת והשינויים האפשריים בה .


אפילו אם ערכינו שאובים מן הדת , אפילו אם אנו מאמינים שטוב ורע מתייחסים תמיד למצב שאחרי המוות — בין אם נצח של אושר לצד אלוהים , או נצח של סבל בגהינום — אנו עדיין עוסקים בתודעה ובשינוייה .


ולומר ששינויים מסוג זה יכולים להתקיים לאחר המוות היא בעצמה טענה עובדתית שכמובן , יכולה להיות נכונה או שגויה .


ובכל האמור לתנאים הנוגעים לרווחת האדם בחיים האלה , אנו יודעים שיש רצף של עובדות כאלה .


אנו יודעים שקיימת אפשרות לחיות במצב כושל , שבו כל מה שיכול להשתבש , אכן משתבש — שבו אמהות לא יכולות להאכיל את ילדיהן , שבו זרים לא יכולים למצוא בסיס לדו-קיום בשלום , שבו אנשים נרצחים ללא אבחנה .


ואנו יודעים שניתן לנוע לאורך הרצף הזה , לכיוון משהו קצת יותר אידילי , לנקודה שבה ניתן בכלל לדמיין קיום של כנס כזה .


ואנו יודעים — אנו יודעים — שישנן תשובות נכונות ושגויות לגבי הדרך בה יש לנוע במרחב הזה .


האם הוספת חיידקי כולרה למים יהיה רעיון טוב ?


כנראה שלא .


האם זה יהיה רעיון טוב שכולם יאמינו בעין הרע , שכאשר יקרו להם דברים רעים הם מיד יאשימו את שכניהם ? כנראה שלא .


קיימות אמיתות שיש להכירן לגבי נסיבות שגשוגן של קהילות אנושיות , בין אם אנו מבינים אמיתות אלו או לא .


ולמוסר יש נגיעה לאמיתות אלה .


לכן , כשאנו מדברים על ערכים אנו מדברים על עובדות .


כמובן , המצב העולמי יכול להיתפס במגוון רמות — החל מרמת הגנום ועד לרמת המערכות הכלכליות וההסדרים הפוליטיים .


אך אם בכוונתנו לדון ברווחת האדם הרינו בהכרח דנים במוח האנושי .


כי אנו יודעים שהאופן בו אנו חווים את העולם ואת עצמנו בתוכו , נתפס במוח — בלי כל קשר למה שקורה לאחר המוות .


אפילו אם המחבל המתאבד אכן זוכה ל-72 בתולות בעולם הבא , בחיים האלה , אישיותו — אישיותו העלובה למדי — היא תוצר של מוחו .


וההשפעות התרבותיות — אם התרבות משנה אותנו , כפי שהיא אכן עושה , היא משנה אותנו בכך שהיא משנה את מוחותינו .


ולפיכך כל תפיסה תרבותית שהיא בדבר שגשוגם של בני אדם ניתנת להבנה , לפחות עקרונית , על רקע מדעי המוח המפותחים — חקר מערכת העצבים , הפסיכולוגיה וכו ' .


והטענה שלי היא שערכים ניתנים לפירוק לעובדות — לעובדות המתייחסות לחוויה המודעת — של יצורים מודעים .


ואנו יכולים , אם כן , לדמיין מרחב של שינויים אפשריים בהתנסויות של בריות אלו .


ואני רואה זאת כנוף מוסרי , עם פסגות ועמקים , המקבילים להבדלים ברווחתם של יצורים מודעים , הן אישית והן קולקטיבית .


וראוי לציין שככל הנראה ישנם מצבים של רווחה אנושית שאנחנו לעיתים נדירות משיגים , שמעטים משיגים .


ומצבים אלה מחכים שנגלה אותם .


ייתכן שחלק מהמצבים האלה ראויים להיקרא מיסטיים או רוחניים .


אולי ישנם מצבים אחרים שאין לנו גישה אליהם עקב מבנהו של שכלנו ואילו לתבונות אחרות יש גישה אליהם .


עכשיו , תנו לי להבהיר מה אין אני טוען . אני לא טוען שבסופו של דבר המדע ימפה מרחב זה , או שיהיו לנו תשובות מדעיות לכל שאלת מוסר שניתן להעלות על הדעת .


אני לא חושב , למשל , שיום אחד נתייעץ עם מחשב-על כדי להחליט אם להביא ילד שני לעולם , או אם עלינו להפציץ את מתקני הגרעין באיראן , או האם תוכלו לנכות את העלות המלאה של TED כהוצאה עיסקית .


( צחוק ) אך אם שאלות אכן משפיעות על רווחת האדם אז אכן יש להן תשובות , אם נוכל או אם לא נוכל למצאן .


ועצם ההודאה בכך — ועצם ההודאה בכך שיש תשובות נכונות ותשובות שגויות לשאלה איך בני אדם משגשגים — תשנה את הדרך בה אנחנו מדברים על המוסר , ותשנה את הציפיות שלנו לגבי שיתוף פעולה בין בני האדם בעתיד .


למשל , ישנן בארצנו 21 מדינות שבהן עונש פיזי בכיתות הלימוד הוא חוקי : ובהן החוק מתיר למורים להכות ילדים בכוח בלוח עץ , ולגרום לו לחבורות ושלפוחיות קשות ואף לפציעות .


ומאות ואלפי ילדים , דרך אגב , חשופים לכך כל שנה .


מקומם של מחוזות נאורים אלה לא יפתיע אתכם , אני חושב .


אנחנו לא מדברים על קונטיקט .


והרציונל שמאחורי התנהגות זו הוא בפירוש דתי .


בורא היקום בכבודו ובעצמו אמר לנו " " חוסך שבטו- שונא בנו " " : זה נאמר במשלי י " " ג , כ ' , ולדעתי גם כ " " ג .


אך אנו יכולים לשאול את השאלה המתבקשת : האם זה רעיון טוב , באופן כללי , לחשוף ילדים לכאב ולאלימות והשפלה פומבית כדרך לעודד התפתחות רגשית בריאה והתנהגות טובה ?


( צחוק ) האם יש בכלל ספק שלשאלה זו יש תשובה , ושהיא אכן חשובה ?


רבים מכם אולי חוששים שהמושג ' רווחת האדם ' טרם הוגדר , ולכאורה עדיין פתוח לפרשנות מחודשת .


ועל כן , איך בכלל יכול להתקיים מושג אובייקטיבי של רווחת האדם ?


השוו זאת למושג הבריאות הגופנית .


מושג הבריאות הגופנית אינו מוגדר .


כפי ששמענו זה עתה ממייקל ספקטר , זה השתנה במהלך השנים .


בתקופה שפסל זה נוצר , תוחלת החיים הממוצעת עמדה קרוב לוודאי על 30 שנה .


עכשיו היא עומדת על סביבות ה-80 במדינות המפותחות .


ייתכן שיגיע הזמן שהתערבותנו בגנים שלנו תביא לכך שאי היכולת לרוץ מרתון בגיל מאתיים תיחשב למוגבלות חמורה .


אנשים ישלחו לך תרומות אם תהיה במצב זה .


( צחוק ) שימו לב לעובדה שמושג הבריאות הינו פתוח , והיותו פתוח באמת להגדרתו מחדש אינו עושה אותו לריק מתוכן .


ההבחנה בין אדם בריא לאדם מת הינה ברורה ועקבית ככל הבחנה שאנו עושים במדע .


דבר נוסף שיש לציין הוא שייתכנו פסגות רבות בנוף המוסרי : ישנן הרבה דרכים דומות לשגשג , כמו שישנן הרבה דרכים דומות לארגונה של חברה אנושית בדרך שתמקסם את השגשוג האנושי .


ומדוע אין זה מביא לעירעור המוסר האובייקטיבי ?


ובכן , חישבו על איך אנו מדברים על מזון : אני לעולם לא אתפתה לטעון בפניכם שיש אך ורק מזון אחד שנכון לאכול .


ברור שיש מגוון רחב של חומרים אשר מהווים מזון בריא .


אולם יש בכל זאת הבחנה ברורה בין אוכל לרעל .


העובדה שישנן הרבה תשובות נכונות לשאלה , " " מהו אוכל ? " " לא מפתה אותנו להגיד שאין אמיתות שיש להכירן באשר לתזונה האנושית .


אנשים רבים מודאגים מכך שמוסר אוניברסלי יחייב ציוויים מוסריים שאינם מתירים חריגה מהם .


אז למשל , אם זה באמת לא בסדר לשקר , זה חייב להיות תמיד לא בסדר לשקר , ואם אפשר למצוא יוצא-מן-הכלל , אז אין דבר כזה , אמת מוסרית .


למה שנחשוב בצורה זו ?


השוו זאת למשחק השחמט .


אם בכוונתכם לשחק היטב שחמט , עקרון כמו , " " לא להפסיד את המלכה " " הוא עיקרון שטוב לדבוק בו .


ברור שיש לו יוצאים מן הכלל .


יש רגעים שבהם לאבד את המלכה הוא מהלך מבריק .


יש רגעים שבהם זה המהלך הכי טוב שאפשר לבצע .


ועם זאת , השחמט מהווה תחום של אובייקטיביות מוחלטת .


העובדה שקיימים בו יוצאים מן הכלל בכלל לא משנה .


וזה מביא אותנו למהלכים מהסוג שאנשים נוטים לבצע בתחום המוסר .


חישבו על הבעיה הרצינית בנוגע לגוף האישה : מה לעשות בקשר אליו ?


זה דבר אחד שאתם יכולים לעשות לגביו , אתם יכולים לכסות אותו .


וזו , ככלל , היא עמדתה של קהילתנו האינטלקטואלית שגם אם זה לא מוצא חן בעינינו , ואנחנו יכולים לראות זאת כ " " שגוי " " בבוסטון או בפאלו אלטו , מי אנחנו שנגיד שתושביה הגאים של תרבות עתיקה שוגים באלצם את נשותיהם ובנותיהם ללבוש שק ?


וגם מי אנו שנאמר שהם שוגים כשהם מכים אותן בכבלי פלדה , או מתיזים חומצת מצברים בפניהן אם הן מסרבות לפריבילגיה להיות מדוכאות כך ?


ובכן , מי אנחנו שלא נגיד זאת ?


מי אנחנו שנעמיד פנים שאנחנו יודעים כה מעט על רווחת האדם שמחובתנו להיות לא שיפוטיים בנוגע למנהגים שכאלו ?


אני לא מדבר על לבישת רעלה מתוך בחירה — על הנשים להיות חופשיות ללבוש מה שהן רוצות , ככל הנוגע לי .


אך מהי המשמעות של חופש הבחירה בקהילה שבה , כאשר ילדה נאנסת , הדחף הראשון של אביה , לעתים קרובות למדי , הוא לרצוח אותה בגלל הבושה ?


פשוט תנו לעובדה זו להתפוצץ במוחותיכם לרגע : הבת שלך נאנסת , ומה שאתה רוצה לעשות זה להרוג אותה .


מהם הסיכוייים שזה מייצג את פסגת ההישגים האנושיים ?


וזה לא אומר שבחברה שלנו מצאנו את הפתרון המושלם .


למשל , זה מה שמצפה לכם כמעט בכל דוכן עיתונים בעולם המתורבת .


אין ספק שלגברים רבים , יידרש תואר בפילוסופיה כדי לראות משהו שגוי בתמונות הללו .


( צחוק ) אך אם אנו כבר במצב-רוח מהורהר אנחנו יכולים לשאול , " " האם זה הביטוי המושלם לאיזון פסיכולוגי ביחס למשתנים כמו נעורים , יופי וגוף האישה ? " " אני מתכוון , האם זו הסביבה האופטימלית לגידול ילדינו ?


קרוב לוודאי שלא . אז אולי יש איזה מקום על הספקטרום הזה בין שני הקצוות הללו שמייצג נקודה של איזון טוב יותר .


( תשואות ) אולי יש הרבה מקומות כאלה , שוב , בהינתן שינויים אחרים בתרבות האנושית ייתכן שישנן פסגות רבות בנוף המוסרי .


אך הדבר שראוי לתשומת לב הוא שתהיינה הרבה יותר דרכים שלא להימצא על פסגה .


והאירוניה , מנקודת המבט שלי , היא שכנראה היחידים שכללית מסכימים איתי וחושבים שישנן תשובות צודקות ושגויות לשאלות מוסר הם דמגוגים דתיים מסוג זה או אחר .


וכמובן שהם חושבים שבידיהם התשובות הנכונות לשאלות מוסר בגלל שהם שמעו תשובות אלה מקול בסופה , ולא משום שהם עשו ניתוח אינטליגנטי של הסיבות והתנאים של רווחת בני האדם ובעלי החיים .


למעשה , כושר עמידותה של הדת כעדשה שרוב בני האדם בוחנים דרכה שאלות מוסר , גרם להפרדת רוב השיח המוסרי משאלות אמיתיות באשר לסבלות בני-אדם ובעלי-חיים .


זו הסיבה שאנו משקיעים את זמננו בדיבור על דברים כמו נישואים הומוסקסואליים ולא על רצח-עם או פריחת החימוש הגרעיני או על עוני או כל נושא רב-משמעות אחר .


אך הדמגוגים צודקים לגבי דבר אחד , אנחנו זקוקים לתפיסה אוניברסלית של ערכים אנושיים .


אז מה מפריע לנו להשיג זאת ?


ובכן , כדאי לשים לב שאנחנו עושים משהו שונה כשאנו מדברים על אמות מוסר — בייחוד אלה מהסוג החילוני , האקדמי , המדעי .


כשאנו מדברים על מוסר אנחנו מעריכים את חילוקי הדעות כפי שאיננו נוהגים בשום תחום אחר בחיינו .


אז הדלאי לאמה , למשל , מתעורר כל בוקר עושה מדיטציה על החמלה , והוא חושב שלעזור לבני אדם אחרים זה חלק אינטגרלי מהאושר האנושי .


ולעומתו יש לנו מישהו כמו טד בנדי : טד בנדי אהב מאד לחטוף ולאנוס ולענות ולהרוג נשים צעירות .


אז כנראה שיש לנו חילוקי דעות אמיתיים בשאלה איך לנצל את הזמן כראוי .


( צחוק ) רוב האינטלקטואלים המערביים מסתכלים על המצב הזה ואומרים , " " ובכן , אין באמת משהו שהדלאי לאמה באמת צודק לגביו , או משהו שטד בנדי באמת שוגה לגביו אשר מאפשר דיון אמיתי שעשוי להיחשב מדעי .


הוא אוהב שוקולד , הוא אוהב וניל .


אין שום דבר שהאחד יכול להגיד לשני שישכנע אותו לנהוג אחרת . " " שימו לב לכך שאיננו נוהגים כך כשמדובר במדע .


מצד שמאל זהו אדוארד ויטן ,


הוא תיאורטיקן בתחום תורת המיתרים .


אם תשאלו את טובי הפיזיקאים מי הפיזיקאי הכי חכם בסביבה , מניסיוני , מחציתם יאמרו " " אד ויטן " " .


המחצית השניה יגידו לכם שהם לא אוהבים את השאלה .


( צחוק ) אז מה יקרה אם אופיע בכנס בנושא פיזיקה ואצהיר , " " תורת המיתרים היא זיוף .


אני לא מתחבר אליה . לא כך בחרתי לראות את היקום בקנה מידה קטן .


אני לא אוהד שלה . " " ( צחוק ) ובכן , שום דבר לא יקרה מכיוון שאני לא פיזיקאי , אני לא מבין את תורת המיתרים .


אני ה " " טד בנדי " " של תורת המיתרים .


( צחוק ) אינני רוצה להתקבל לשום מועדון של תורת המיתרים שרוצה בי כחבר .


אך זו בדיוק הנקודה .


כל אימת שאנחנו מדברים על עובדות יש להסתייג מדעות מסוימות .


זו המשמעות של תחום מומחיות .


זה מה שמעניק לידע משמעות .


כיצד זה שכנענו את עצמנו שבעולם המוסר אין משהו כמו מומחיות , או כישרון מוסרי או גאונות מוסרית ? כיצד זה שכנענו את עצמנו


שיש להתחשב בכל דעה ? כיצד זה שכנענו את עצמנו


שלכל תרבות יש נקודת מבט משלה על הנושאים האלו , שראויה לשיקול-דעת ?


האם לטליבן יש דעה לגבי פיזיקה שראויה לשיקול-דעת ? לא .


( צחוק ) למה פחות ברור שהם בורים גמורים בנושא רווחת בני האדם ?


( מחיאות כפיים ) כך שזה לדעתי מה שהעולם צריך עכשיו :


שאנשים כמונו יודו שיש תשובות נכונות ושגויות לשאלות בנוגע לשגשוג האנושי , ושהמוסר קשור לתחום הזה של עובדות .


זה אפשרי שיחידים , ואף תרבויות שלמות יתעסקו בדברים שגויים : דהיינו , ייתכן שיהיו להם אמונות ותשוקות שמובילות בוודאות לסבל אנושי מיותר .


עצם ההודאה בכך ישנה את אופי הדיון .


אנחנו חיים בעולם שבו המשמעות של הגבולות שבין המדינות הולכת ופוחתת , ויום אחד הם יהיו חסרי משמעות .


אנחנו חיים בעולם מלא בטכנולוגיה הרסנית , ולא ניתן לבטל את המצאת הטכנולוגיה הזו , תמיד יהיה קל יותר לשבור דברים מאשר לתקנם .


לכן נראה לי , באופן גלוי וברור שאנחנו לא יכולים יותר לכבד ולשאת הבדלים רעיוניים עצומים בנוגע לרווחה האנושית , כפי שאיננו יכולים לכבד או לשאת הבדלים עצומים ברעיונות לגבי דרכי התפשטותן של מחלות , או לגבי תקני בטיחות של בתים ומטוסים .


אנחנו פשוט חייבים להגיע לעמק השווה לגבי התשובות שאנו נותנים לשאלות האנושיות החשובות ביותר .


ולשם כך עלינו להודות שאכן יש ויש תשובות לשאלות האלה .


תודה רבה לכם .


( מחיאות כפיים ) כריס אנדרסון : ובכן , יש כאן קצת חומר נפץ .


אולי בקהל הזה , או אנשים ברחבי העולם ששומעים דברים אלו , ייתכן מאוד שהם צורחים בזעם כתגובה על חלק מהם .


נראה שלשפה יש כאן תפקיד בהחלט חשוב .


כשאתה מדבר על הרעלה , אתה מדבר על נשים שלובשות שק ,


אני חייתי בעולם המוסלמי , דיברתי עם נשים מוסלמיות רבות .


כמה מהן יאמרו דבר אחר . הן יאמרו : " " לא נכון . זו דרך להלל את המיוחדות הנשית , זה תורם לה וזו גם תוצאה של העובדה ש ... " " וזו השקפה פסיכולוגית מתוחכמת תקפה , " שאין לבטוח בתאווה הגברית . "


אני מתכוון , האם אתה יכול לשוחח עם אישה כזו מבלי להיראות כמו איזה אימפריאליסט תרבותי ?


סאם האריס : אני חושב שניסיתי לנגוע בנושא הזה במשפט אחד , בזמן שעקבתי אחרי השעון המתקתק , אבל השאלה היא , איפה הרצון החופשי כשמדובר במצב שבו לגברים יש ציפיות מסויימות , ואת צפויה בוודאות ליחס מסוים אם אינך עוטה רעלה ?


ולכן , אם מישהי כאן באולם רוצה לעטות רעלה , או לחבוש כובע מצחיק מאד , או לקעקע על פרצופה — אני חושב שזכותנו לבחור מה ברצוננו לעשות , אבל אנחנו חייבים להיות כנים בנוגע למגבלות המוטלות על נשים אלה .


כך שאני חושב שאנחנו לא צריכים למהר ולקבל תמיד את מילתן בנוגע לזה , בייחוד כשבחוץ 49 מעלות והן לובשות בורקה מלאה .


כריס אנדרסון : אנשים רבים רוצים להאמין ברעיון זה של קידמה מוסרית .


אך האם אתה יכול להבטיח זאת ?


להבנתי , אמרת שאתה יכול ליישב רעיון זה עם עולם שלא נעשה חד ממדי , ושבו כולם צריכים לחשוב באותה צורה .


תאר את המצב 50 שנה מעכשיו , 100 שנה מעכשיו , איך היית רוצה לראות את העולם מתוך איזון של קידמה מוסרית מול עושר .


סאם האריס : ובכן , אני חושב שברגע שאתה מודה שעלינו על הדרך לקראת הבנת השכל שלנו ברמת המוח , במספר מאפיינים חשובים , הרי שעליך להודות שאנחנו עתידים להבין את כל התכונות החיוביות והתכונות השליליות של עצמנו בפירוט הרבה יותר גדול .


כך שאנו עתידים להבין את הרגשות החברתיים החיוביים כמו אמפטיה וחמלה , ואנחנו עתידים להבין את הגורמים שמעודדים אותם — בין אם הם גנטיים , או איך שאנשים מדברים ביניהם , ובין אם מדבור במערכות כלכליות . ככל שאנחנו מתחילים לשפוך אור על זה אנחנו באופן בלתי נמנע הולכים להגיע לעמק השווה במרחב העובדות הזה .


אז לא הכל יהיה זמין לכולם .


זה לא יהיה , כאילו : לכסות את בתי ברעלה מלידה זה טוב בדיוק כמו ללמד אותה להיות בטוחה בעצמה ומשכילה בהקשר של גברים אשר אכן חושקים בנשים .


הרי איננו זקוקים למענק מהמכון הלאומי למדע כדי לדעת שחובת לבוש רעלה היא רעיון רע — אבל בנקודה מסויימת נוכל לסרוק את מוחות כל המעורבים בנושא וממש לבדוק את זה אצלם :


האם אנשים אוהבים את בנותיהם באותה מידה באותן מערכות שהזכרנו ?


ואני חושב שבהחלט קיימות תשובות נכונות לכך .


כריס אנדרסון : ואם התוצאות יראו שאכן הם אוהבים , האם אתה מוכן לשנות את השיפוט האינסטינקטיבי העכשווי שלך בכמה מהנושאים הללו ?