Sada , mnogi ljudi brinu kako bi univerzalni moral zahtijevao moralna pravila koja ne dopuštaju iznimke .


Tako , na primjer , ako je zaista loše lagati , tada uvijek mora biti loše lagati i ako možemo naći iznimku , tada ne postoji nešto poput moralne istine .


Zašto bismo ovako mislili ?


Razmotrite , kao analogiju , igru šaha .


Ako ćete igrati dobar šah , princip poput , " " Nemoj izgubiti kraljicu " " , je jako dobro slijediti .


Ali naravno on dozvoljava iznimke .


Postoje situacije u kojima je izgubiti kraljicu briljantna stvar za napraviti .


Postoje situacije kada je to jedina dobra stvar koju možete učiniti .


A ipak , šah predstavlja domenu savršene objektivnosti .


Činjenica kako ovdje postoje iznimke to niti malo ne mjenja


Dakle , to nas dovodi do izvora poteza koje su ljudi skloni učiniti u moralnoj sferi .


Razmotrimo veliki problem ženskih tijela : Što učiniti s njima ?


Ovo je jedna stvar koju možemo učiniti , možemo ih prekriti .


Stav je , općenito govoreći , naše intelektualne zajednice da iako nam se to možda neće sviđati , možemo smatrati kako je ovo krivo u Bostonu ili Palo Altou tko smo mi da kažemo kako su ponosni stanovnici antičke kulture bili u krivu kada su prisiljavali svoje žene i kćeri da žive u krpenim vrećama ?


I tko smo mi da kažemo kako su oni u krivu kada ih tuku sa čeličnim kablom , ili bacaju kiselinu iz baterija u njihova lica ako odbiju privilegiju da ih se uguši na ovaj način ?


Ali tko smo mi da ne kažemo to ?


Tko smo mi da se pretvaramo kako znamo toliko malo o ljudskoj dobrobiti da ne smijemo osuđivati ovakve postupke ?


Ne govorim o dragovoljnom nošenju vela , žene bi trebale moći nositi što god žele , što se mene tiče .


Ali što znači dragovoljno u zajednici gdje , kada djevojka bude silovana , prvi impuls njenog oca , prilično često je ubiti ju zbog srama ? !


Samo dopustite toj činjenici da eksplodira u vašoj glavi na trenutak : Vaša kćer bude silovana , a ono što želite napraviti je ubiti ju .


Koje su šanse da to predstavlja vrhunac ljudskog cvjetanja ?


Reći ovo , ne znači reći da mi imamo savršeno rješenje u našem vlastitom društvu .


Na primjer , ovako izgleda kada odete na novinski štand skoro svugdje u civiliziranom svijetu .


Zasigurno , za mnoge muškarce , potrebna je diploma iz filozofije da vide nešto loše u ovim slikama .


( Smijeh ) Ali ako smo u raspoloženju za refleksiju možemo se zapitati , " " Je li ovo savršen izraz psihološke ravnoteže u odnosu na varijable kao što su mladost i ljepota ženskih tijela ? " " Mislim , je li ovo optimalno okruženje za odgajanje djece ?


Vjerojatno ne . OK . Dakle , možda ima neko mjesto na spektru između te dvije krajnosti koje predstavlja mjesto bolje ravnoteže ?


( Pljesak ) Možda postoji više takvih mjesta , opet , za druge promjene u ljudskoj kulturi , može biti više vrhunaca na moralnom krajoliku .


Ali ono što treba primjetiti je kako imamo puno više načina kako ne biti na vrhuncu .


Sada , ironija , iz moje perspektive je kako su jedini ljudi koji se općenito slažu sa mnom i koji misle kako postoje dobri i loši odgovori na moralna pitanja religijski demagozi ove ili one vrste .


I , naravno , oni misle da imaju prave odgovore na moralna pitanja jer su te odgovore dobili od glasa s neba , a ne zato što su napravili inteligentnu analizu uzroka i uvjeta ljudske i životinjske dobrobiti .


Zapravo , izdržljivost religije kao leće kroz koju većina ljudi gleda moralna pitanja je odvojila većinu govora o moralu od stvarnih pitanja ljudske i životinjske patnje .


To je razlog zašto provodimo naše vrijeme u razgovoru o stvarima kao što su homoseksualni brakovi a ne o genocidu ili nuklearnom oružju ili siromaštvu ili bilo kojem drugom izrazito važnom pitanju .


Ali demagozi su u pravu oko jedne stvari , trebamo univerzalni koncept ljudskih vrednota .


Što tome stoji na putu ?


Jedna stvar za primjetiti je da napravimo nešto drugo kada govorimo o moralu , posebno mi sekularni , akademski , znanstveni tipovi .


Kada govorimo o moralu vrednujemo razlike u mišljenju na način na koji to ne radimo niti u jednom drugom području našeg života .


Tako , na primjer , Dalai Lama ustaje svako jutro i meditira o suosjećanju . I on misli da je pomaganje drugom ljudskom biću sastavna komponenta ljudske sreće .


S druge strane imamo nekoga kao što je Ted Bundy . Ted Bundy je bio naklonjen otimanju i silovanju i mučenju i ubijanju mladih žena .


Dakle , čini se kako imamo istinsko neslaganje u mišljenju o tome kako korisno provoditi vrijeme .


( Smijeh ) Većina intelektualaca sa zapada gledaju na tu situaciju i kažu " " Pa , nema tu nečega oko čega bi Dalai Lama mogao biti zaista u pravu , zaista u pravu , ili oko čega bi Ted Bundy mogao biti u krivu što dopušta realan argument koji potencijalno upada u djelokrug znanosti .


Jedan voli čokoladu , a jedan voli vaniliju .


Ne postoji ništa što bi jedan mogao reći drugome što bi uvjerilo drugoga . " " I primjetite kako to ne radimo u znanosti .


Na lijevoj strani je Edward Witten .


On zagovara teoriju nizova .


Ako pitate najpametnije fizičare tko je najpametniji fizičar , prema mom iskustvu pola od njih će reći Ed Witten .


Druga polovica će vam reći da im se ne sviđa pitanje .


( Smijeh ) Dakle , što bi se dogodilo kada bi se ja pojavio na konferenciji iz fizike i rekao " " Teorija nizova je lažna .


Ne leži mi baš . To nije ono kako ja odabirem vidjeti svemir u malim razmjerima .


Nisam ljubitelj . " " ( Smijeh ) Pa , ne bi se dogodilo ništa zato što ja nisam fizičar , ja ne razumijem teoriju nizova .


Ja sam Ted Bundy teorije nizova .


( Smijeh ) Ne bi htio pripadati niti jednom klubu teorije nizova koji bi me htio imati za člana .


Ali upravo to jest poanta .


Kada god govorimo o činjenicama određena mišljenja moraju biti isključena .


To je ono što znači imati područje stručnosti .


To je ono što znači kako znanje vrijedi .


Kako smo se uvjerili kako u moralnoj sferi ne postoji moralna stručnost , ili moralni talent ili čak moralni genije ? Kako smo se uvjerili


da se svako mišljenje mora vrednovati ? Kako smo se uvjerili


da svaka kultura ima gledište o ovim temama koje je vrijedno razmatranja ?


Ima li Taliban gledište o fizici koje je vrijedno razmatranja ? Ne .


( Smijeh ) Kako je njihova neukost išta manje očita u području ljudske dobrobiti ?


( Pljesak ) Dakle to je ono što ja mislim da svijet treba sada .


Treba ljude poput nas koji će priznati kako postoje dobri i loši odgovori na pitanja ljudskog cvjetanja , i da je moral povezan s tom domenom činjenica .


Moguće je za pojednice , ili čak za cijele kulture da brinu o krivim stvarima : Što znači kako je za njih moguće da imaju vjerovanja i težnje koje pouzdano vode do nepotrebne ljudske patnje .


Samo priznanje ovoga će preobraziti naš govor o moralnosti .


Živimo u svijetu u kojemu granice između nacija znače sve manje i manje , i jednoga dana neće značiti ništa .


Živimo u svijetu prepunom razorne tehnologije , i tu tehnologiju ne možmo učiniti ne-izmišljenom , uvijek će biti lakše pokidati stvari nego ih popraviti .


Stoga mi se čini očitim da ne možemo poštivati i tolerirati beskrajne razlike u poimanju ljudske dobrobiti , ništa više nego što možemo tolerirati beskrajne razlike u poimanju kako se bolesti šire , ili u sigurnosnim standardima zgrada i zrakoplova .


Jednostavno moramo konvergirati u odgovorima koje dajemo na najvažnija pitanja ljudskog života .


A da bi to učinili , moramo priznati da ta pitanja imaju odgovore .


Hvala vam puno .


( Pljesak ) Chris Anderson : Dakle , nešto zapaljivog materijala .


Bilo u ovoj publici ili među ljudima drugdje u svijetu kada čuju nešto od ovoga , ljudi bi mogli vikati od bijesa .


Čini se kako je jezik ovdje zaista bitan .


Kada govoriš o velu , govoriš o ženama koje su obučene u krpene vreće ,


Ja sam živio u Muslimanskom svijetu , razgovarao sa mnogim Muslimanskim ženama .


I neke od njih kažu nešto drugo . Kažu , " " Ovo je slavlje ženske posebnosti pomaže da se ona sagradi i to je rezultat činjenice da ... " " , i to je uvjerljivi sofisticirani psihološki pogled , " da muškoj požudi ne treba vjerovati . "


Hoću reći , možeš li se upustiti u razgovor s takvom ženom bez da se čini kako si kulturni imperijalist .


Sam Harris : Da , mislim kako sam pokušao osvrnuti se na to u jednoj rečenici gledajući kako sat otkucava , ali pitanje je , što je dobrovoljno u okruženju gdje muškarci imaju određena očekivanja , i gdje je osigurano kako će se prema tebi odnositi na određeni način ako se ne prekriješ .


I , ako bi itko u ovoj prostoriji htio nositi vel , ili jako smiješan šešir , ili tetovirati svoje lice — mislim kako bi trebali biti slobodni raditi što god žele , ali moramo biti iskreni oko ograničenja koja su postavljena na te žene .


I mislim kako ne bi trebali biti toliko nestrpljivi da im povjerujemo na riječ , pogotovo kada je vani 50 ° C a one nose burku .


C.A. : Mnogi ljudi žele vjerovati u taj koncept moralnog napretka .


Ali možeš li uskladiti to ?


Mislim kako sam te razumio kada kažeš da bi mogao to uskladiti sa svijetom koji neće postati jedno-dimenzionalan , gdje svi moramo misliti isto .


Reci nam , za 50 godina unaprijed , 100 godina unaprijed , kako se nadaš da će svijet izgledati , balansirajući moralni napredak s bogatstvom .


S.H. : Mislim da , kada jednom priznamo kako smo na putu prema razumjevanju naših umova na razini mozga , u nekim važnim pojedinostima , onda možemo priznati kako ćemo razumjeti sve naše pozitivne i negativne kvalitete u puno više detalja .


Razumjet ćemo pozitivne socijalne emocije kao što su empatija i suosjećanje . I razumjet ćemo činitelje koji ih potiču , bilo da su genetski , bilo da su način na koji ljudi razgovaraju , bilo da su ekonomski sustavi . Ukoliko to počnemo osvjetljavati , neizbježno ćemo konvergirati u tom području činjenica .


Neće sve biti na pladnju .


Neće biti tako da je pokrivanje kćeri velom od rođenja jednako dobro kao što je učiti ju da bude samopouzdana i dobro obrazovana u okruženju muškaraca koji imaju želju za ženama .


Hoću reći da nam ne treba NSF nagrada da znamo kako kompulzivno pokrivanje velom nije dobra ideja , ali u određenom trenutku ćemo moći skenirati mozak svih koji su uključeni i stvarno ih ispitati .


Vole li ljudi jednako svoje kćeri u tim sustavima ?


I mislim da očito postoje točni odgovori na to .


C.A. : I ako rezultat bude kako ih zaista vole jednako , jesi li spreman promjeniti svoje trenutno mišljenje o nekima od ovih stvari ?


S.H. : Pa da , po modulu jasna je činjenica kako možeš voljeti nekoga u kontekstu sustava vjerovanja koji je u zabludi .


Možete reći : " " Zato što sam znao kako će moj sin homoseksualac ići u pakao ako nađe dečka , odrezao sam mu glavu . I to je bila najsuosjećajnija stvar koju sam mogao napraviti . " " Ako poslažemo sve te dijelove , mislim kako je moguće osjećati emociju ljubavi .


Ali opet , tada moramo govoriti o dobrobiti u većem kontekstu .


Svi smo mi u ovome zajedno , a ne da jedan čovjek bude u ekstazi i onda se raznese u autobusu .


C.A. : Zvuči kao razgovor koji bi ja volio nastaviti satima .


Nemamo toliko , ali možda neki drugi put . Hvala ti što si došao na TED .


S.H. : Zaista mi je čast . Hvala .


( Pljesak )


( Glazba ) ( Pljesak ) Najljepša vam hvala . ( Pljesak ) Hvala vam . Posebna je privilegija biti ovdje .


Prije nekoliko tjedana , pogledao sam na YouTube-u video o kongresnici Gabielle Giffords u ranijim stadijima njezinog oporavka od jednog od onih groznih projektila .


Ovaj je ušao u njezinu lijevu hemisferu , i uništio joj Brokin predio , centar za govor u njezinom mozgu .


U dotičnom tretmanu Gabby radi sa govornim terapeutom , i bori se ne bi li proizvela neke od osnovnih riječi , i možete primjetiti kako joj je sve teže i teže , sve dok se na kraju potpuno ne slomi i počne jecati bez riječi na rukama svog terapeuta .


I nakon nekoliko trenutaka njezin terapeut pokušava sa novom tehnikom , i oni počinju pjevati skupa , i Gabby počinje pjevati kroz suze i možete čuti kako je u stanju jasno izgovarati riječi pjesme koja opisuje njezine osjećaje , i ona pjeva , u uzlaznoj skali , ona pjeva , " Neka sija , neka sija , neka sija . "


I to je vrlo snažan i dirljiv podsjetnik o tomu kako ljepota glazbe ima moć govora tamo gjde riječi zataje , u ovom slučaju glazba doslovce govori .


Gledanje ove snimke Gabby Giffords me podsjetilo na rad doktora Gottfrieda Schlauga , jednog od istaknutih neurologa koji se bavi proučavanjem glazbe i mozga na Harvardu . Schlaug je pobornik terapije nazvane Melodijska terapija intonacije koja je sada postala vrlo popularna u muzikoterapiji .


Schlaug je otkrio da osobe pogođene moždanim udarom i zahvaćene afazijom koje su bile nesposobne da oblikuju rečenice složene od tri ili četiri riječi , ipak su još uvijek bile u stanju pjevati riječi pjesme , bilo da je u pitanju " " Sretan ti rođendan " " ili njihova omiljena pjesma Eaglesa ili Rolling Stonesa .


I nakon 70 sati intenzivnih satova pjevanja , otkrio je da je glazba bila u stanju doslovce ponovno promrežiti mozgove njegovih pacijenata i stvoriti odgovarajući centar za govor u njihovoj desnoj hemisferi kako bi se naknadilo oštećenje lijeve hemisfere .


Kao sedamnaestogodišnjak sam posjetio laboratorij doktora Schlauga , i u jedno popodne proveo me kroz jedno od vodećih istraživanja o glazbi i mozgu — o tome kako su glazbenici imali iz temelja drugačiju strukturu mozga u odnosu na ne-glazbenike i kako glazba i slušanje glazbe mogu jednostavno osvjetliti cijeli mozak , od prednjeg mozga pa sve do malog mozga , o tome kako glazba postaje neuropsihijatrijska metoda za pomoć autističnoj djeci , za pomoć onima koji se bore protiv stresa , tjeskobe i depresije , kako se teško oboljelim od parkinsonove bolesti primjetno smirivalo podrhtavanje i hod postajao stabilniji kada bi slušali glazbu ,


i kako bi oboljeli od Alzheimerove bolesti , čija je senilnost toliko uznapredovala da nisu više prepoznavali svoju obitelj , još uvijek jasno prepoznavali Chopinovu melodiju za klavir koju su naučili kada su bili djeca .


Ali imao sam još jedan razlog za posjet Gottfriedu Schlaugu i bio je to sljedeći : nalazio sam se na raskršću svog života , pokušavajući izabrati između glazbe i medicine .


Bio sam upravo završio svoj redoviti studij i radio sam kao asistent u laboratoriju Dennisa Selkoea , proučavao Parkinsonovu bolest na Harvardu , i bio sam se zaljubio u neurologiju . Htio sam postati kirurg .


Želio sam postati liječnikom poput Paula Farmera ili Ricka Hodesa , poput tih neustrašivih ljudi koji su odlazili na mjesta kao što su Haiti ili Etiopija i radili sa oboljelima od AIDS-a s tuberkulozom višestruko otpornom na lijekove , ili s djecom izobličenom od raka .


Htio sam postati takav ljiečnik Crvenog križa , liječnik bez granica .


S druge strane , svirao sam violinu cijelog svog života .


Glazba je za mene bila više od strasti . Bila je opsesija .


Bila je kisik . Imao sam sreću studirati na Juilliardu ( privatna akademija umjetnosti ) na Manhattanu , i svirati svoj prvi koncert sa Zubinom Mehtom i Izraelskim filharmonijskim orkestrom u Tel Avivu i ispostavilo se da je Gottfried Schlaug studirao za orguljaša na Bečkom konzervatoriju , ali je odustao od svoje ljubavi za glazbu da bi nastavio karijeru u medicini . I tog poslijepodneva sam ga upitao : " Kako ti je bilo donijeti takvu odluku ? "


I on je odgovorio da i dalje ponekad zaželi svirati orgulje kao što je to nekada činio i da u mom slučaju medicinska škola može pričekati , a da violina to jednostavno ne može .


I nakon još dvije godine glazbenog usavršavanja , odlučio sam pokušati nešto nemoguće prije nego što se pojavim na prijemnom ispitu za medicinu i upišem se na fakultet kao poslušan indijski sin ne bi li postao novi Dr Gupta . ( smijeh ) I tako sam odlučio pokušati nemoguće i pojavio sam se na audiciji za cijenjenu Los Angeles Filharmoniju .


To je bila moja prva audicija , i nakon tri dana sviranja , iza paravana probnog tjedna , ponudili su mi mjesto .


I to je bio san . Bio je ludi san biti dio orkestra i svirati u kultnoj Walt Disney Concert Hall u orkestru kojim sada dirigira poznati Gustavo Dudamel , ali za mene je bilo još daleko važnije to da sam bio okružen glazbenicima i mentorima koji su postali moja nova obitelj , moj novi glazbeni dom .


Ali godinu dana kasnije , sreo sam još jednog glazbenika koji je također studirao na Juilliardu , koji mi je osobito pomogao da pronađem svoj način izražavanja i oblikujem svoj glazbeni identitet .


Nathaniel Ayers bio je kontrabasist na Juilliardu , ali je kao dvadesetogodišnjak patio od serije psihotičnih epizoda , liječen je kloropromazinom u Bellevueu , i 30 godina kasnije završio je kao beskućnik na ulicama Skid Rowa ( siromašna četvrt ) u centralnom Los Angelesu .


Nathanielova sudbina je bacila novo svjetlo na beskućništvo i na prevenciju mentalnog zdravlja u Sjedinjenim državama , kao što je prikazano u knjizi i u filmu " " Solist " " , ali ja sam postao njegov prijatelj , i postao sam njegov učitelj violine , i rekao sam mu da gdje god bude imao svoju violinu , i gde god ja budem imao svoju , da ćemo održati našu lekciju .


I u mnogim prilikama u kojima sam vidio Nathaniela na Skid Rowu , mogao sam se osvjedočiti koliko ga je glazba mogla povratiti iz njegovih najcrnjih trenutaka , iz onoga što je meni i mom neuvježbanom oku izgledalo kao početak shizofrenične epizode .


Svirajući za Nathaniela , glazba je dobila dublje značenje jer se tu radilo o komunikaciji , komunikaciji tamo gde su riječi zakazale , komunikaciji poruke koja je prodrla dublje od riječi , koja se urezala u osnovni primarni nivo Nathanielove psihe , i koja je došla kao istinski glazbeni poklon od mene .


Postajao sam sve ogorčeniji jer netko poput Nathaniela može završiti kao beskućnik na Skid Rowu radi svoje mentalne bolesti i koliko je još desetaka tisuća drugih bila tamo na Skid Rowu sama sa sudbinom podjednako tragičnom kao što je njegova , ali za razliku od njega nikada neće imati knjigu ili film o sebi koji bi ih mogli maknuti sa ceste .


I u samoj srži te svoje krize , osjetio sam kako je život glazbe izabrao mene , i nekako , možda vjerojatno u vrlo naivnom smislu , osjetio sam da Skid Row ima potrebu za nekim poput Paula Farmera , a ne za još jednim klasičnim glazbenikom koji svira na Bunker Hillu .


I na kraju , Nathaniel je bio taj koji mi je pokazao da ako sam zaista posvećen tome da nešto promjenim , ako sam zaista htio stvoriti razliku , već sam imao savršen instrument za to , i da je glazba bila most koji je povezao moj svijet sa njegovim .


Evo lijepog citata romantičarskog njemačkog kompozitora Roberta Schumanna , koji je rekao : " " Poslati zraku svjetlosti u tamu ljudskih srdaca , to je dužnost umjetnika . " " I to je osobito dirljiv citat jer je i sam Schumann patio od shizofrenije i umro u utočištu .


Inspiriran onim što sam naučio od Nathaniela , osnovao sam organizaciju glazbenika na Skid Rowu nazvanu Ulična simfonija , koja donosi svjetlost glazbe u najmračnija mjesta , koja svira za beskućnike i mentalno bolesne u prihvatilištima i klinikama na Skid Rowu , koja svira za ratne veterane sa posttraumatskim stresnim poremećajima i za zatvorenike i one koji su označeni kao kriminalno ludi .


Nakon jednog od naših koncerata u Državnoj bolnici Patton u San Bernardinu , jedna žena nam je prišla i suze su joj se slivale niz lice , a imala je paralizu , tresla se , ali je imala i taj predivan osmijeh , i rekla je da nikada prije nije čula klasičnu glazbu , nije ni pomišljala da bi joj se svidjela , nije nikada ranije čula zvuk violine , i da je slušanje ove glazbe bilo poput slušanja sunčeve svjetlosti , i da ih nikada nitko nije posjetio , i da je to bilo prvi put u šest godina , kada je čula naše sviranje , da se prestala tresti bez pomoći lijekova .


Iznenada , ono što smo otkrili ovim koncertima , daleko od pozornice , daleko od reflektora , daleko od smokinga , jest da su glazbenici postali sredstvo za uručivanje nevjerovatnih terapeutskih beneficija kojima glazba utječe na mozak publike koja nikada ne bi imala priliku ući u ovu sobu , nikada ne bi imala pristup toj vrsti glazbe koju mi izvodimo .


Kao što medicina služi da bi liječila ne samo sastavne djelova samoga tijela , moć i ljepota glazbe nadilazi " " E " " u sredini našeg voljenog akronima .


Glazba nadilazi samu estetsku ljepotu .


Usklađivanje emocija koje doživljavamo kada slušamo Wagnerovu operu , ili Brahmsovu simfoniju ili Beethovenovu komornu glazbu , prisiljava nas da se sjetimo naše zajedničke ljudskosti koju djelimo , duboko zajednički povezane svijesti , empatične svijesti za koju neuropsihijatar Iain McGilchrist kaže da je jako promrežena u desnoj hemisferi našega mozga .


I za one koje žive u vrlo nehumanim uvjetima mentalne bolesti unutar beskućništva i zatvoreništva , glazba i ljepota glazbe nude priliku da nadiđu svijet oko sebe i da se podsjete da još uvijek imaju sposobnost doživjeti nešto predivno i da čovječanstvo nije zaboravilo na njih .


I iskra te ljepote , iskra te ljudskosti pretvara se u nadu , i znamo , bez obzira jesmo li izabrali put glazbe ili medicine , da je upravo to prva stvar koju moramo usaditi unutar naše zajednice , unutar naše publike ako želimo potaknuti liječenje iznutra .


Želio bih završiti citirajući Johna Keatsa , romantičnog engleskog pjesnika , to je poznat citat za kojeg sam uvjeren da svi vi poznajete .


I sam Keats je također odustao od medicinske karijere da bi se bavio poezijom , ali je umro kada je imao godinu dana više od mene .


I Keats je rekao : " " Ljepota je istina , istina je ljepota .


To je sve što znaš i sve što trebaš znati . " " ( Glazba ) ( Pljesak )


Zamislite kako stojite na ulici bilo gdje u Americi i prilazi vam Japanac pitajući : " Oprostite , kako se zove ovaj blok ? "


A vi kažete : " " Žao mi je . Ovo je Oak Street , a ovo je Elm Street .


Ovo je 26ta , a ovo je 27ma ulica . " " On vam kaže : " " U redu , ali kako se zove ovaj blok ? " " Vi odgovarate : " " Žao mi je , ali blokovi nemaju imena .


Ulice imaju imena ; blokovi su samo neimenovani prostori između ulica . " " On vas napušta pomalo zbunjen i razočaran .


Sada zamislite da stojite na ulici , bilo gdje u Japanu , okrenete se osobi pored vas i pitate : " Oprostite , kako se zove ova ulica ? "


Oni vam odgovore : " " Oh , to je blok 17 , a ovo je blok 16 . " " A vi kažete : " " OK , ali kako se zove ova ulica ? " " A oni kažu : " " Ulice nemaju imena .


Blokovi imaju imena .


Samo pogledajte na Google mapu ovdje . Tu je blok 14 , 15 , 16 , 17 , 18 , 19 .


Svi ti blokovi imaju imena . Ulice su samo neimenovani prostori između blokova .


I onda vi kažete , " " OK , ali kako onda znate vašu kućnu adresu ? " " On odgovara : " " Jednostavno . Ovo je Osmi okrug .


Tu je blok 17 , kuća broj jedan . " " Vi na to kažete : " " OK . Ali hodajući po susjedstvu , primjetio sam kako brojevi kuća ne idu po redu . " " On odgovara , " " Naravno da idu . Idu po redoslijedu po kojem su izgrađene .


Kuća koja je prva sagrađena u bloku je kuća broj jedan .


Druga kuća koja je ikada izgrađena je kuća broj dva .


Treća kuća je broj tri . Jednostavno je . Očito je . " " Volim što ponekad trebamo otići na suprotnu stranu svijeta kako bi shvatili da imamo pretpostavke za koje uopće nismo znali , i shvatili kako bi njihova suprotnost mogla biti jednako istinita .


Na primjer , postoje doktori u Kini koji vjeruju kako je njihov posao održati vas zdravima .


Tako im za svaki mjesec koji ste zdravi plaćate , a kada ste bolesni ne plaćate im jer su neuspješno obavili posao . Oni se bogate kada ste zdravi , ne bolesni .


( Pljesak ) U većini muzike mislimo kako je " " jedan " " downtempo , početak muzičke fraze . Jedan , dva , tri , četiri .


Ali u zapadno afričkoj glazbi " " jedan " " je na kraju muzičke fraze kao razdoblje na kraju rečenice .


To možete čuti ne samo u fraziranju , već i načinu na koji broje u glazbi . Dva , tri , četiri , jedan .


I ova je mapa također sasvim ispravna .


( Smijeh ) Postoji izreka koja govori da koju god istinitu stvar možete reći o Indiji , suprotno je također istina .


ZAto , nemojmo nikada zaboraviti , bilo na TED-u , ili negdje drugdje , koju god briljantnu ideju imate ili čujete , da i suprotno također može biti istina .


Domo arigato gozaimashita . ( Hvala vam za ovaj događaj )


Vjerovali ili ne donosim rješenje važnog dijela jednog većeg problema , s nužnim fokusom na klimu .


Rješenje koje nudim odnosi se na najvećeg krivca ovog masovnog ljudskog zapostavljanja Zemlje i posljedičnog pada biosfere .


Taj krivac su posao i industrija , gdje sam proveoo već 52 godine od diplome na Geogria Techu 1956 .


kao industrijski inženjer , ambiciozni i uspješni poduzetnik .


Nakon osnivanja svog poduzeća , Interface 1973 . , prije 36 godina , kako bih proizvodio tepihe u Americi za poslovne objekte i institucije , predvodeći ga kroz start-up i preživljavanje do prosperiteta i svjetske dominacije u tom polju , čitao sam knjigu Paula Hawkena , " Ekologija trgovanja " u ljeto 1994 .


U toj knjizi , Paul optužuje posao i industriju kao , prvo , glavnog krivca u uzrokovanju pada biosfere i drugo , jedinu instituciju koja je dovoljno velika , općeprisutna i dovoljno snažna da vodi čovječanstvo van ovog nereda .


Usput me osudio kao pljačkaša Zemlje .


Tada sam izazvao ljude u Interfaceu , mom poduzeću , da vode naše poduzeće i cijeli industrijski svijet do održivosti , koju smo definirali kao upravljanje _ _ NULL _ _ da uzimamo od zemlje samo ono što zemlja može brzo i prirodno obnoviti — nijedna dodatna kap nafte — i bez štete biosferi .


Uzmi ništa : ne šteti .


Jednostavno sam rekao : " " Ako je Hawken u pravu _ _ NULL _ _ tko će njih voditi ?


Ako netko ne vodi , nitko neće . " " Aksiomatsko je . Zašto ne mi ?


Zahvaljujući ljudima Interfacea , postao sam pljačkaš koji vraća opljačkano .


( Smijeh ) ( Pljesak ) Jednom sam rekao novinaru časopisa Fortune da će jednog dana ljudi kao ja ići u zatvor .


To je postao naslov članka u Fortuneu .


Opisali su me kao najzelenijeg direktora Amerike .


Od pljačkaša do pljačkaša pokajnika , do najzelenijeg američkog direktora u pet godina — to je , iskreno , poprilično tužan komentar za američke direktore u 1999 .


Kada su me kasnije pitali u kanadskom dokumentarcu " " Korporacija " " što sam mislio pod time da ću " " ići u zatvor " " , ponudio sam odgovor da je krađa zločin .


A krađa budućnosti naše djece će jednog dana biti zločin .


No shvatio sam , da bi to bila istina — da bi krađa budućnosti naše djece bila zločin — mora postojati jasna , demonstrabilna alternativa za uzmi-stvori-baci industrijski sustav koji je toliko dominantan u našoj civilizaciji i glavni krivac je u krađi budućnosti naše djece , kopajući zemlju i pretvarajući njene produkte , koji broz prelaze u otpad u odlagalištu ili spalionici — ukratko , kopajući zemlju i pretvarajući ju u zagađenje .


Prema Paulu i Anni Ehrlich i dobro poznatoj jednadžbi utjecaja na okoliš , utjecaj — loša stvar — je produkt populacije , obilja i tehnologije .


Odnosno , utjecaj stvaraju ljudi , ono što konzumiraju u njihovom obilju , i kako je ono proizvedeno .


I iako je jednadžba jako subjektivna , možete izmjeriti ljude , možda izmjeriti obilje , no tehnologija je previše napadna u toliko načina da bi ih se pobrojalo .


Dakle jednadžba je konceptualna .


No , i dalje nam služi da shvatimo problem .


Odlučili smo 1994. da od Interfacea napravimo primjer : preobrazimo način na koji radimo tepihe , intenzivnim trošenjem petroleja kao i energije , i da preobrazimo našu tehnologiju tako da umanjuje utjecaj na prirodu , a ne da ga umnožava .


Paulova i Annina E. jednadžba za utjecaj na okoliš : U = P x A x T : populacija , obilje i tehnologija .


Htio sam da Interface ponovno napiše tu jednadžbu tako da piše U = P x A : T.


Oni s matematičkim umovima će odmah uvidjeti da T u brojniku povećava utjecaj - lošu stvar - no T u nazivniku smanjuje utjecaj .


Stoga pitam : " " Što bi pomaknulo T , tehnologiju , iz brojnika — recimo T1 — gdje povećava utjecaj , u nazivnik — recimo T2 — gdje ga smanjuje ?


Razmišljao sam o karakteristikama prve industrijske revolucije , T1 , kao što smo radili u Interfaceu , i imala je sljedeće karakteristike .


Izvučeno : uzimanje sirovina iz Zemlje .


Linearno : uzmi , napravi , baci .


Energija dolazi iz fosilnih goriva .


Otpadno : nasilno i fokusirano na produktivnost radnika .


Više tepiha po čovjeku na sat .


Razmišljajući , shvatio sam da se svi ovi atributi moraju promijeniti kako bi se T prebacio u nazivnik .


U novoj industrijskoj revoluciji ono što se izvlači mora biti zamjenjeno obnovljivim ; linearno cikličkim ; fosilna goriva s obnovljivom energijom , suncem ; otpadno bezotpadnim ; nasilno benignim ; i radnička produktivnost resursnom produktivnošću .


Ako možemo napraviti takve promjene i riješiti se T1 , možemo smanjiti utjecaj na nulu , uključujući naš utjecaj na klimu .


To je postao plan Interfacea 1995. i ostao do dan danas .


Rigorozno smo mjerili svoj napredak .


Stoga vam mogu reći koliko smo daleko došli u 12 godina .


Emisije stakleničkih plinova su niže za 82 % posto u ukupnoj tonaži .


( Pljesak ) U istom vremenskom razdoblju naša se prodaja povećala za dvije trećine , a profit udvostručio .


_ _ NULL _ _ se prevodi u 90 % smanjenja u intenzitetu stakleničkih plinova u omjeru s prodajom .


Ovo je veličina smanjenja koju cijela svjetska tehnosfera mora shvatiti do 2050. kako bi izbjegli katastrofalno remećenje klime — kako nam govore znanstvenici .


Korištenje fosilnih goriva se smanjilo za 60 % po jedinici proizvodnje , zbog efikasnosti u obnovljivim izvorima .


Najjeftiniji , najsigurniji barel nafte koji postoji je onaj koji se ne koristi kroz učinkovitost .


Korištenje vode se smanjilo za 75 % u svjetskom poslu tepisnih ploča .


Smanjeno za 40 % u drugom sektoru tepiha , kojeg smo kupili 1993. upravo ovdje u Kaliforniji , gradu industrije , _ _ NULL _ _


Obnovljivi ili reciklažni materijali čine 25 % od ukupnog i ubrzano rastu .


Obnovljiva energija je 27 % ukupne , i penje se do 100 % .


Preradili smo 148 milijuna funti — to je 74 000 tona — korištenog tepiha iz odlagališta , zatvarajući petlju na kolanju materijala kroz obrnutu logistiku i reciklažne tehnologije koje nisu postojale kada smo počeli prije 14 godina .


Te nove cikličke tehnologije su uvelike pridonijele činjenici da smo proizveli i prodali 85 milijuna kvadratnih metara klimatsko neutralnog tepiha od 2004 . , što znači nikakav prinos svjetskom remećenju klime u proizvodnji tepiha kroz lanac nabave , od rudnika preko doživotne garancije do certifikata treće strane .


Zovemo ga Cool Tepih .


Bio je moćan diferencijator tržišta , povećavajući prodaju i profit .


Prije tri godine pustili smo u prodaju tepih za kućanstva , pod nazivom Flor , ( floor - pod ) krivo napisano F-L-O-R .


Možete usmjeriti miš i klinkuti na Flor.com _ _ NULL _ _


Praktičan je i lijep također .


( Smijeh ) ( Pljesak ) Mislimo da smo nešto više od pola puta do našeg cilja : nula utjecaja , nula otisaka .


Postavili smo 2020. kao zadanu godinu za nulu , za dostizanje vrha planine Održivosti .


Ovo zovemo misija Nula .


Možda najvažniji dio ovoga : uvidjeli smo da je misija Nula iznimno dobra za posao .


Bolji poslovni model , bolji put do većih prihoda .


Ovdje je poslovni slučaj za održivost .


Iz pravog iskustva , trošak je manji , ne veći , odražavajući kojih 400 milijuna dolara izbjegnutih cijena u potjeri za nula otpada — prvo lice planine Održivosti .


Ovo je platilo sve troškove transformacije Interfacea .


Također , razotkriva mit , krivi izbor između prirode i ekonomije .


Naši proizvodi su najbolji ikad , inspirirani dizajnom za održivost , neočekivano vrelo inovacija .


Naši su ljudi potaknuti zajedničkom višom svrhom .


Ne možete ih nadmašiti dovodeći najbolje ljude _ _ NULL _ _


Ugled na tržištu je zadivljujuć .


Ne postoji količina reklama , pametnog marketinga , bilo koje cijene , koji bi mogli proizvesti ili stvoriti ovoliko ugleda


Troškovi , proizvodi , ljudi , tržišta — što još postoji ?


To je bolji poslovni model .


A ovdje je naših 14 godina rekordnih prodaja i profita .


Postoji rupa od 2001. do 2003 . , rupa u kojoj su naše prodaje , kroz trogodišnje razdoblje , _ _ NULL _ _


No tržište je palo za 36 % .


Doslovno smo dobili dio tržišta .


Možda ne bismo preživjeli tu recesiju da nije bilo prednosti održivosti .


Kada bi svaki posao išao stopama Interfacea , bi li to riješilo sve naše probleme ?


Mislim da ne bi .


Ostajem zabrinut Erlichovom jednadžbom , U = P x A : T2 .


Taj A je veliko slovo , implicirajući da je obilje samo po sebi konačno .


No što ako dalje preobrazimo Ehrlich ?


Što ako postavimo A kao malo slovo ' a ' , implicirajući da je sredstvo za dolazak do kraja , _ _ NULL _ _ više sreće s manje stvari .


To bi promijenilo civilizaciju kao takvu - ( Pljesak ) i cijeli naš sustav ekonomije , ako ne za našu vrste , onda možda za one koje nas nasljeđuju : održive vrste , živeći na smrtnoj zemlji , etično , sretno i ekološki u ravnoteži s prirodom i svim njenim prirodnim sustavima za tisuću generacija , ili 10 000 generacija — odnosno , do beskonačne budućnosti .


No treba li Zemlja čekati da mi izumremo kao vrsta ?


Možda . No ne mislim tako .


U Interfaceu pokušavamo donijeti prototip održivog poduzeća s nula otisaka potpuno u život do 2020 .


Možemo vidjeti svoj put sada , čisto do vrha planine .


Sad je izazov u izvedbi .


Kako bi moj dobar prijatelj i savjetnik Amory Lovins rekao , " Ako nešto postoji , mora biti moguće . "


( Smijeh ) Ako možemo to napraviti , mora biti moguće .


Ako mi , poduzeće s velikom potrošnjom petroleja , možemo , bilo tko može .


Ako bilo tko može , slijedi da svi mogu .


Hawken je ispunio posao i industriju , vodeći čovječanstvo van iz bezdana jer s nastavljajućim padom biosfere , vrlo draga nam je osoba u riziku — iskreno , nedopustivom riziku .


Tko je ta osoba ?


Ne vi . Ne ja .


Ali dopustite mi da vas upoznam s onim tko je najviše u riziku .


I sam sam upoznao ovu osobu u ranim danima penjanja na planinu .


Ujutro , u utorak u ožujku 1996 . , pričao sam s ljudima , kao što sam radio svakom prilikom tada , skupljajući ih zajedno i često ne znajući povezujem li se .


No pet dana kasnije u Atlanti , primio sam e-mail od Glenna Thomasa , jednog od mojih ljudi na sastanku u Kaliforniji .


_ _ NULL _ _ koju je skladao nakon našeg zajedničkog utorka ujutro .


Kada sam ju pročitao , bila je jedna od najdivnijih trenutaka u mom životu .


Jer mi je reklo : " " Za Boga , jedna osoba razumije . " "


Ovo je što je Glenn napisao . I ovdje je ta osoba , najviše izložena riziku .


Molim vas , upoznajte " " Sutrašnje dijete " " " " Bez imena , bez lica , bez poznavanja vremena ili ulica , Sutrašnje dijete , iako nerođeno , upoznao sam te prošlog utorka ujutro .


Mudar prijatelj nas upozna .


I kroz njegov trevezni pogled vidio sam dan koji ćeš vidjeti , dan za tebe , ne za mene .


Poznavajući te , promijenio sam mišljenje .


Jer nikad nisam posjedovao čar za naziranje _ _ NULL _ _ na neki način tebi pokazuje svijet koji je propao .


Sutrašnje dijete , moja kćeri , sine , bojim se da sam se prekasno tvojim mislima predao , _ _ NULL _ _


Počet ću .


Način i put onoga što sam protratio i izgubio , ako te zaboravim ikada , doći će i živjeti s tobom tada . " " Svaki dan mog života od tad , Sutrašnje dijete mi govori s jednom jednostavnom no dubokom porukom , koju želim podijeliti s vama .


Mi smo , svi do jednog , dio mreže života .


Kontinuum čovječanstva , naravno , no u većem smislu , mreže života samoga .


I imamo izbor tijekom našeg kratkog , kratkog posjeta ovom prelijepom plavom i zelenom planetu : ozlijediti ga ili mu pomoći .


Vaš izbor .


Hvala vam .


( Pljesak )