Ha azt akarjuk elérni , hogy ne féljünk a konfliktustól , akkor gondolkodási folyamatként kell tekintenünk , majd nagyon kiválóvá kell válnunk benne !


Nemrégiben együttdolgoztam egy Joe nevű vezetővel , aki egy orvosi műszergyártócégnek dolgozott .


És Joenak komoly aggodalmai voltak azzal a termékkel kapcsolatban , amin éppen dolgozott .


Arra jutott , hogy túl bonyolult , és hogy az az összetettség olyan hibahatárokat okoz , amelynél már sérülhetnek is a páciensek .


Attól tartott , hogy ártalmára lesz azoknak , akiknek éppenhogy segíteni próbált .


Ám amikor körbenézett a szervezetében , rajta kívül senki nem tűnt aggódónak .


Így aztán nem is nagyon mert felszólalni .


Végülis - gondolta - , tudhatnak valamit , amit ő nem .


Az is lehet , hogy hülyének néznék .


Ám továbbra is megmaradt az aggodalma , mégpedig olyan mértékben , hogy eljutott arra a pontra , hogy azt gondolta : az egyetlen dolog , amit tehet , hogy otthagyja imádott állását .


Végül aztán Joe és én megtaláltuk a módját annak , hogy felvethesse az aggodalmait .


És akkor az történt , ami szinte minden hasonló esetben történik ,


ti. kiderült , hogy mindenkiben felmerültek ugyanezek a kérdések és aggodalmak !


Így Joe szövetségesekre tette szert . Együtt törhették a fejüket .


És valóban , lett egy csomó konfliktus és vita és ellenérv , ám ez az asztal körül mindenki számára lehetővé tette , hogy kreatív legyen a probléma megoldása érdekében , hogy az eszközt megváltoztathassák .


Joe-t egy csomó ember felforgatónak titulálta volna , kivéve , hogy a legtöbb felforgatóval ellentétben Joe egyáltalán nem volt bolond , hanem szenvedélyes elkötelezettje volt a cégének , valamint a cég által szolgált magasabb elveknek !


Ám ő maga annyira tartott a konfliktusoktól , mígnem végül eljutott oda , hogy annál még a csönd is ijesztőbbé lett .


És mikor végre mert beszélni , még többet fedezett fel magában , és még többet tudott beleadni a rendszerbe , mint amit valaha is gondolt !


És a kollégái sem bolondként tekintenek rá .


Hanem vezetőnek tekintik .


Akkor tehát , hogyan részesüljünk ilyesfajta megbeszélésekben könnyedébben és gyakrabban ?


Nos , a Delft-i Egyetem megköveteli a doktorandusz hallgatóitól , hogy jelöljenek ki 5 állítást , amit készek megvédeni .


Nem igazán az számít , hogy a kijelentések miről szólnak , hanem inkább az , hogy a jelöltek készen állnak és képesek arra , hogy kiálljanak a tekintélyszemélyek elé .


Szerintem ez egy fantasztikus rendszer , ám azt gondolom , hogy ha mindezt csak a doktoranduszokra hagyjuk , akkor vajmi kevés embert jelent , ráadásul igen idős korban az élet során !


Szerintem tanítanunk kéne ezeket a készségeket a gyerekeknek , felnőtteknek , fejlődésük minden stádiumában , ha azt akarjuk , hogy gondolkodó szervezeteink , és gondolkodó társadalmunk legyen .


Tény , hogy a legtöbb óriási katasztrófa , melyeknek szemtanúi voltunk , ritkán származik rejtett , ill. titkos információkból .


Olyan információkból származik , melyek szabadon rendelkezésre állnak és nyilvánosak , ám akaratlagosan vakok vagyunk rájuk , mivel vagy nem tudjuk , vagy nem akarjuk kezelni az általuk gerjesztett konfliktust !


Ám amikor meg merjük törni ezt a csöndet , vagy merjük meglátni , és merünk konfliktust gerjeszteni , teret adunk magunknak és a körülöttünk lévőknek , hogy a legjobb gondolatokat hozhassuk ki magunkból !


A nyílt információ fantasztikus , a nyílt hálózatok nélkülözhetetlenek .


Ám az igazság nem fog felszabadítani bennünket , amíg ki nem fejlesztjük a készségeket , a szokást , a tehetséget , valamint a morális bátorságot , hogy fel is használjuk !


A nyitottság nem a végcél .


Hanem a kezdet .


( Taps )


Köszönöm .


Két évvel ezelőtt Arusha városában , Tanzániában álltam a TED színpadán .


Nagyon röviden beszéltem az egyik találmányomról , amire a legbüszkébb voltam .


Ez egy egyszerű gép volt , ami megváltoztatta az életemet .


Azelőtt soha nem hagytam el az otthonomat Malawiban .


Sosem használtam számítógépet .


Sosem láttam Internetet .


Aznap a színpadon , nagyon feszült voltam .


Elfelejtettem angolul , és hányingerem volt .


( Nevetés ) Sohase voltam még annyi azunguval , vagyis fehér emberrel körülvéve . ( Nevetés )


Volt egy történet , amit akkor nem tudtam elmesélni .


De most már jól vagyok .


Ma el szeretném mondani azt a történetet .


A családomban hét gyermek van .


Rajtam kívül mind lányok .


Ez én vagyok az apámmal , kisfiú koromban .


Mielőtt a tudomány csodáit felfedeztem , egyszerű földműves voltam a szegény földművesek országában .


A többiekhez hasonlóan mi is kukoricát termesztettünk .


Egy évben nagyon rosszra fordult a sorsunk .


2001-ben borzalmas éhínséget éltünk át .


Öt hónap alatt minden malawi lakos az éhhalál küszöbére jutott .


A családunkban naponta egyszer ettünk , este .


Csak három falat nsima jutott fejenként .


Az étel csak áthaladt a testünkön .


Majd összeestünk .


Malawiban a középiskolákban tandíjat kell fizetni .


Az éhezés miatt ki kellett maradnom az iskolából .


Néztem apámat , és néztem a kiszáradt mezőket .


Ezt a jövőt nem tudtam elfogadni .


Örültem , hogy a középiskolában lehettem . Elhatároztam , hogy minden tőlem telhetőt megteszek a tanulás érdekében .


Tehát elmentem egy könyvtárba .


Olvastam , tudományos könyveket , különösen fizikát .


Nem tudtam túl jól olvasni angolul .


A grafikonok és az ábrák segítségével értettem meg a körülöttük levő szavakat .


Volt még egy könyv , amiből sokat tanultam .


Arról szólt , hogy szélmalommal lehet vizet szivattyúzni és áramot termelni .


A vízszivattyú egyet jelentett az öntözéssel . Védelmet az éhezés ellen , amit átéltünk abban az időben .


Tehát úgy döntöttem , építek magam egy szélmalmot .


De nem voltak hozzávaló alkatrészek . Ezért elmentem egy szeméttelepre , ahol találtam anyagokat .


Sokan , még az anyám is , azt hitték megőrültem .


( Nevetés ) Találtam egy traktor-ventillátort , egy lengéscsillapítót , PVC csöveket .


Kerékpár-váz és egy régi kerékpár-dinamó felhasználásával megépítettem a gépemet .


Először csak egy égő volt .


aztán négy égő , kapcsolókkal , sőt megszakítóval , amit egy elektromos plakátról modelleztem .


Egy másik gép vizet szivattyúz az öntözéshez .


Az emberek elkezdtek sorban állni a házunk előtt , ( Nevetés ) hogy feltölthessék a mobiltelefonjaikat .


( Taps ) Nem tudtam megszabadulni tőlük .


( Nevetés ) Aztán jöttek a riporterek , aztán a bloggerek , aztán egy hívás valami TED-től .


Sosem láttam azelőtt repülőgépet .


Sosem aludtam szállodában .


Így akkor Arushában a színpadon , elszállt az angoltudásom , és valami ilyesmit mondtam : " Megpróbáltam . Megcsináltam . "


Szeretnék valamit mondani az embereknek , a hozzám hasonlóknak , az Afrikaiaknak , és a szegényeknek , akik az álmaikkal harcolnak .


Isten áldjon meg benneteket .


Talán egy napon nézitek ezt az interneten .


Azt üzenem nektek : bízzatok magatokban , és higgyetek !


Ne adjátok fel , bármi is történjen !


Köszönöm .


( Taps )


Az 1980-as években a kommunista Kelet-Németországban , ha birtokoltál egy írógépet , azt be kellett jelentsed a kormánynál .


Le kellett adjál az írógépeden nyomtatott egy oldalt , mint mintát .


És ezt azért tették , hogy a hatalom le tudja követni honnan származik egy szöveg .


Ha találtak egy papírt amin nem megfelelő gondolat volt , akkor le tudták nyomozni kitől származott az a gondolat .


És mi itt Nyugaton nem tudtuk megérteni , hogy tehetett valaki ilyesmit , mennyire korlátozta volna ez a szólásszabadságot .


Mi nem tennénk soha ilyet a saját országainkban .


De ma , 2011-ben , ha vesznek egy színes lézernyomtatót bármely nagyobb gyártótól és nyomtatnak egy oldalt , azon az oldalon világos sárga pontok lesznek nyomtatva minden egyes oldalra , egyedi mintában , a felhasználót és a nyomtatót azonosítva .


Ez történik ma velünk .


És senki sem csap hűhót miatta .


És ez egy példa azokra a módokra , ahogy a kormányaink használják a technológiát a polgárok , mi ellenünk .


És ma ez egyike az online problémák három forrásának .


Ha megvizsgáljuk mi is történik igazán az online világban , a támadásokat a támadók szerint csoportosíthatjuk .


Három fő csoportunk van .


Az online bűnözők .


Például itt van Dimitry Golubov úr az ukrajnai Kijevből .


És az online bűnözők indítékát nagyon könnyű megérteni .


Ezek a pasik a pénzért teszik .


Az online támadásokból egy csomó pénzt nyernek , méghozzá rengeteg pénzt .


Több valós esetben ezek az online milliomosok , multimilliomosok , a támadásaikkal szerezték a pénzt .


Itt van Vladimir Tsastsin az észtországi Tartuból .


Ez pedig Alfred Gonzalez .


Ez meg Stephen Watt .


Ez meg Bjorn Sundin .


Ez pedig Matthew Anderson , Tariq Al-Daour és még sokan mások .


Ezek a pasik online szerzik a vagyonukat , de teszik ezt illegális módon , bankos trójai programokat használva a bankszámlákon lévő pénz ellopásásra az online tranzakciók alatt , vagy pedig kémprogramokkal gyűjtve össze a hitelkártyánk adatait , miközben egy megfertőzött számítógépről intézzük az online vásárlásainkat .


Az U.S Secret Service , két hónapja , befagyasztott egy svájci bankszámlát , ami ezé a Sam Jain nevű úré volt , és azon a számlán 14,9 millió amerikai dollár volt amikor befagyasztották .


Maga Jain úr szabadon jár-kel ; senki nem tudja hol van .


És állítom , hogy ma már bármelyikünknek nagyobb esélye van , hogy bűnözés áldozata legyen a virtuális világban , mint itt a valós világban .


És ez nyilvánvalóan csak rosszabbodni fog .


A jövőben a bűnözés többsége online fog történni .


A mai támadók második nagy csoportját nem a pénz motiválja .


Őket valami más ösztönzi — a tiltakozás motiválja , a vélemények motiválják és a nevetségessé tevés motiválja .


Az Anonymous-szerű csoportok az elmúlt év alatt jelentek meg és váltak fontos szereplővé az online támadások területén .


Tehát ez a három fő támadó típus van : a pénzért cselekvő bűnözők , az Anonymous féle hacktivisták akik tiltakozásból teszik , de az utolsó csoport a nemzeti államokból áll és kormányok állnak a támadások mögött .


És vannak a DigiNotarhoz hasonló esetek .


Ez egy kiváló példa arra , hogy mi történik amikor a kormányok a saját polgáraikat támadják meg .


A DigiNotar egy hollandiai tanúsítványkiadó központ ( C. A. ) — valójában csak volt .


Az ősszel ment csődbe , miután a hackerek betörtek hozzájuk .


Valaki betört és alaposan feltörte .


A múlt héten találkoztam a holland kormány képviselőivel , és megkérdeztem a csapat vezetőjét , hogy hihetőnek tartja-e , hogy emberek haltak meg a DigiNotar feltörése miatt .


És a válasza igen volt .


Tehát , hogyan halhatnak meg emberek egy ilyen feltörés miatt ?


Nos , a DigiNotar egy C. A.


Tanúsítványokat adnak el .


Mire használják a tanúsítványokat ?


Szükséged van tanúsítványra ha van egy weboldalad amelyik SSL-el titkosított ( https ) szolgáltatást nyújt , olyanokat mint a Gmail .


Nos , mi vagy legalábbis többségünk , használja a Gmailt vagy valamelyik versenytársát , de ezek a szolgáltatások különösen népszerűek a diktatórikus államokban mint például Irán , ahol a disszidensek a Gmail-szerű idegen szolgáltatásokat használják , mert megbízhatóbbak mint a helyi szolgáltatások és SSL-el titkosított kapcsolatokat használnak , vagyis a helyi kormány nem tudja beleütni az orrát a beszélgetéseikbe .


Kivéve ha be tudnak törni egy idegen C. A.-ba


és hamis tanúsítványokat adnak ki .


És pont ez történt a DigiNotar esetében .


És mi van az arab tavasszal és az Egyiptomban történtekkel ?


Nos , Egyiptomban a lázadók kifosztották az egyiptomi titkosrendőrség székházát 2011. áprilisában , és fosztogatás közben rengeteg dokumentumot találtak .


Közöttük volt egy " " FINFISHER " " című dosszié . És abban a dossziéban jegyzetek voltak egy németországi cégtől , amelyik eladott az egyiptomi kormánynak egy eszközkészletet , amelyik az ország összes polgárának a nagyon széleskörű kommunikációját hallgatta le .


Ezt az eszközt 280.000 euróért adták el az egyiptomi kormánynak .


A cég székhelye pont itt van .


Tehát a nyugati kormányok ellátják a diktatórikus kormányokat eszközökkel , hogy ezt tegyék a saját polgáraik ellen .


De a nyugati kormányok saját magukkal is megteszik ezt .


Például Németországban alig pár hete találták meg az úgynevezett " " állami trójait " " , egy olyan trójait amit a német kormány hivatalnokai használtak a saját polgáraik lenyomozására .


Ha gyanúsított vagy egy bűnügyben , akkor eléggé világos , hogy a telefonod lehallgatják .


De ma már ezen túlmennek .


Az internetkapcsolatodat is lehallgatják .


Ilyen " " állami trójaikat " " fognak használni a számítógéped megfertőzésére , és ez majd lehetővé teszi , hogy az összes kommunikációdat megfigyeljék , lehallgassák az online beszélgetéseidet , begyűjtsék a jelszavaidat .


Ha jobban belegondolunk ezekbe a dolgokba , az emberek kézenfekvő válasza ez kellene legyen : " " Rendben , ez rosszul hangzik , de ez engem nem érint , mert én törvénytisztelő polgár vagyok .


Miért aggódnék ?


Nincs semmi titkolni valóm . " " És ez egy olyan érv , aminek nincs semmi értelme .


A magánélet titkossága magától értetődő .


A magánélet titkossága nem vita tárgya .


Itt nem a magánélet titkossága áll szemben a biztonsággal .


Itt a szabadság elvesztéséről van szó az ellenőrzés javára .


És miközben megbízunk a kormányainkban itt és most 2011-ben , minden jogunk amiről lemondunk örökre elvész .


És vajon vakon megbízunk-e bármelyik jövőbeli kormányban , talán az 50 év múlva leendő kormányban ?


És ezeken a kérdéseken kell aggódjunk a következő 50 évben .


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Mindössze 25 % -ára emlékszünk annak , amit hallunk .


_ _ NULL _ _ a feleségemnek , hogy úgy fogom hallgatni minden nap , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ ( Zaj ) ezzel a folytonos kakofóniával hogy egyszerűen nehéz hallgatni ; fárasztó hallgatni .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


És a beszélgetés művészetét _ _ NULL _ _


egy olyan világ , ahol egyáltalán nem hallgatunk egymásra , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ ami visszaállítja és újra kalibrálja a fület , _ _ NULL _ _


A hétköznapi hangok élvezetéről szól .


Ez például , a szárítógépem .


A hétköznapi hangok nagyon érdekesek lehetnek , ha figyelnek . _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


A hang a szenvedélyem , ez az életem .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


( Zene ) ( Taps ) ( Zene ) ( Taps )


A tudomány és az emberi értékek kapcsolatáról fogok ma beszélni .


Manapság általánosan elfogadott tény , hogy az erkölcs kérdéseiben , a jó és rossz , helyes és helytelen kérdéseiben , a tudománynak nincs hivatalos álláspontja .


Úgy véljük , a tudomány segít megszereznünk az értékeinket , de sosem befolyásolhatja értékrendbéli választásunkat .


Ennélfogva , a legtöbb ember , valószínűleg a legtöbb ember itt , úgy gondolja , hogy a tudomány sosem fogja megválaszolni az emberi élet fontos kérdéseit : hogy miért érdemes élnünk , miért érdemes meghalnunk ,


és milyen a jó élet .


Arról fogok tehát beszélni , hogy a választóvonal a tudomány és az emberi értékek között csupán illúzió , méghozzá egy veszélyes illúzió az emberiség történelmének jelen pillanatában .


Gyakran halljuk , hogy a tudomány nem szolgálhat erkölcsi alapul az emberi értékek terén , mert a tudomány tényekkel foglalkozik , és a tények és értékek más-más területekre tartoznak .


Gyakran gondoljuk , hogy nem írható le , milyen a világ , így nem is tudhatjuk , milyennek kellene lennie .


Szerintem ez egyértelműen nem igaz .


Az értékek is egyfajta tények .


Az értelmes lények jólétének tényei .


Miért nincs erkölcsi kötelezettségünk a kövek felé ?


Miért nem szánjuk a köveket ?


Mert szerintünk a kövek nem szenvednek . És ha jobban érdekel a többi emberszabású élete , mint a rovaroké , ami igaz is , az azért van , mert úgy gondoljuk , hogy ők sokkal több boldogságot és szenvedést élnek át .


Ezen a ponton fontos megjegyeznünk , hogy ez is egy tényszerű kijelentés : lehet , hogy igazunk van , lehet , hogy tévedünk . Ha félreértjük a biológiai bonyolultság és a tapasztalat szülte lehetőségek közötti kapcsolatot , akkor tévedhetünk a rovarok belső életével kapcsolatban .


Nincs olyan elképzelés , olyan változata az emberi erkölcsnek és az emberi értékeknek , amivel valaha találkoztam , mely ne lenne visszavezethető a tudat tapasztalataival és lehetséges változásaival kapcsolatos aggodalmainkra .


Még ha a vallásunkból vesszük is értékeinket , még ha azt hisszük is , hogy a jó és a gonosz a halál utáni állapotokra utal , akár egy örökké tartó boldogságra Istennel , vagy örökké tartó szenvedésre a pokolban , mégis aggódunk a tudatállapot és annak változásai miatt .


Azt állítani , hogy ezek a változások a halál után is léteznek , maga is egy tényszerű kijelentés , ami lehet igaz vagy hamis .


Ami a jólét állapotait illeti ebben az életben , az emberi lények esetében , tudjuk , hogy ezek a tények széles skálán mozognak .


Tudjuk , hogy lehetséges egy sikertelen helyzetben élni , melyben minden , ami elromolhat , el is romlik : melyben az anyák nem tudják etetni gyerekeiket , az idegenek nem tudnak békésen együttműködni , és az embereket válogatás nélkül legyilkolják .


És tudjuk , hogy a skála túlsó végére is el lehet jutni , egy sokkal idillibb állapot felé , ahol egy ilyen konferencia egyáltalán elképzelhető .


És tudjuk , hogy vannak jó és rossz válaszok arra , hogyan mozogjunk ezen a skálán .


Jó ötlet lenne kolerával megfertőzni a vizet ?


Valószínűleg nem .


Jó ötlet lenne , ha mindenki hinne a szemmelverésben , hogy amikor valami rossz történik velük , azonnal a szomszédjukat okolják ? Valószínűleg nem .


Léteznek megismerhető igazságok arról , hogyan virágozhatnak az emberi közösségek , akár megértjük őket , akár nem .


És az erkölcs összefügg ezekkel az igazságokkal .


Tehát ha értékekről beszélünk , tényekről beszélünk .


A világban betöltött helyünket több szinten is megérthetjük , kezdve a génállomány szintjétől a gazdasági és politikai rendszerek szintjéig .


De ha az emberi jólétről akarunk beszélni , akkor óhatatlanul is az emberi agyról beszélünk .


Mert tudjuk , hogy az , hogy hogyan fogjuk fel a világot és benne önmagunkat , az agyban jön létre , bármi történjék is a halál után .


Még ha valóban kap is 72 szüzet az öngyilkos merénylő a túlvilágon , ebben az életben a személyisége , a meglehetősen szerencsétlen személyisége saját elméjének a terméke .


Tehát , ami a kultúra hozzájárulását illeti , ha a kultúra megváltoztat minket , ami igaz , valójában az elménket változtatja meg .


Így aztán az emberi lények fejlődésének bármely kulturális változását megérthetjük , legalábbis elméletben , az elmével foglalkozó fejlődő tudományágak : neurológia , pszichológia , stb. segítségével .


Tehát véleményem szerint az érték levezethető tényekre , a tudatos lények tudatos tapasztalatainak tényeire .


Tehát megjeleníthetjük ezen lények tapasztalatainak a lehetséges változásait .


Egyfajta erkölcsi tájra gondolok , hegyekkel és völgyekkel , melyek a tudatos lények jólétének különbségeit jelképezik , egyéni és közösségi szinten .


Érdemes megjegyeznünk , hogy talán vannak olyan állapotok az emberi jólétben , melyekhez alig férünk hozzá , vagy csak kevesen .


Ezeket még fel kell fedeznünk .


Talán némelyiket nevezhetjük találóan misztikusnak vagy spirituálisnak .


Esetleg vannak mások is , amikhez nem férünk hozzá az elménk felépítése miatt , de más elmék talán hozzáférhetnek .


Szeretném világosan kifejezni magam . Nem azt mondom , hogy a tudomány garantáltan feltérképezi ezt a tájat , vagy hogy valaha is meg tudjuk tudományosan válaszolni az összes elképzelhető erkölcsi kérdést .


Például nem hiszem , hogy egy nap majd egy szuperszámítógéptől fogjuk megérdezni , hogy vállaljunk-e második gyereket is , vagy hogy lebombázzuk-e Irán atomerőműveit , vagy hogy levonhatjuk-e az adóból a TED teljes költségét üzleti kiadás címén .


( Nevetés ) De ha a kérdések befolyásolják az emberi jólétet , akkor léteznek válaszok is , akár megtaláljuk őket , akár nem .


És azáltal , hogy elismerjük , hogy léteznek jó és rossz válaszok az emberi jólét kérdéseire , megváltozik az , ahogyan az erkölcsről beszélünk , és megváltoznak az emberi együttműködéssel kapcsolatos elvárásaink is a jövőben .


Például , hazánk 21 államában törvényes a testi fenyítés az osztályteremben : egy tanár törvényesen megverhet egy gyereket fapálcával , keményen , jókora sebeket és hólyagokat okozva , akár még a bőrt is fölrepesztve .


És minden évben több százezer gyermek van ennek kitéve .


Azt hiszem , nem fog meglepni senkit ezeknek a felvilágosult helyeknek a holléte .


Nem Connecticutról beszélünk .


És ennek a viselkedésnek az alapja nyíltan vallási eredetű .


Maga a Teremtő mondta , hogy ne sajnáljuk megvesszőzni a gyereket , különben félreneveljük : Példabeszédek 13 , 20 , és 23 .


De feltehetjük a nyilvánvaló kérdést : Valóban jó ötlet , általánosságban beszélve , hogy fájdalomnak , erőszaknak , és nyilvános megaláztatásnak kitéve ösztönözzük a gyerekeket az egészséges érzelmi fejlődésre és helyes viselkedésre ?


( Nevetés ) Kételkedhet-e bárki , hogy van válasz erre a kérdésre , és hogy ez lényeges ?


Sokan aggódhatunk , hogy a jólét képzete meghatározatlan , és látszólag folyamatosan megváltoztatható .


Így azonban hogyan lehetne elfogulatlan képzetünk a jólétről ?


Nos , vizsgáljuk meg elképzelésünket a testi egészségről .


A testi egészség képzete meghatározhatatlan .


És amint Michael Spectertől megtudtuk , meg is változott az évek során .


Amikor ezt a szobrot kifaragták , az átlag életkor valószínűleg 30 volt .


Ma a fejlett országokban 80 körül van .


Lehet , hogy egy nap majd belepiszkálunk a génjeinkbe , és ennek következményeként , aki nem tud majd 200 évesen maratont futni , azt borzasztóan nyomoréknak tartják majd .


Adományokat fognak küldeni annak , aki ilyen állapotban lesz .


( Nevetés ) Figyeljük meg , hogy az a tény , hogy az egészségről alkotott fogalmunk nyitott a változtatásra , még nem teszi értelmetlenné .


Az egészséges és a halott ember közti különbség olyan egyértelmű és következetes , mint bármi a tudományban .


A másik figyelemreméltó dolog , hogy lehetnek hegyek is az erkölcsi tájban : Lehetnek egyenértékű lehetőségek a fejlődésre , egyenértékű módok az emberi társadalom szervezésére , az emberi jólétet fejlesztése érdekében .


És ez miért ne ásna alá egy objektív erkölcsiséget ?


Gondoljunk arra , hogy beszélünk az ételről : sosem próbálnék bárkivel arról vitázni , hogy létezik egyetlen jó étel , amit ehetünk .


Hiszen ennivalók egész sora alkotja az egészséges táplálkozást .


Mégis egyértelmű a különbség étel és méreg között .


Az a tény , hogy számos jó választ adhatunk arra a kérdésre , hogy mi ehető , még nem jelenti azt , hogy nem léteznek megismerhető igazságok az emberi táplálkozásról .


Sok embert aggaszt , hogy egy általános erkölcsiség kivételek nélküli erkölcsi szabályokat kívánna meg .


Például , ha valóban helytelen hazudni , akkor mindig helytelen hazudni , és ha találunk ez alól kivételt , az azt jelenti , hogy nincs erkölcsi igazság .


Miért hisszük ezt ?


Gondoljunk a sakkjátékra .


Ha jól akarunk sakkozni , akkor érdemes követni az olyan elveket , mint például , hogy ne veszítsük el a királynőnket .


De még az alól is vannak kivételek .


Vannak pillanatok , amikor a királynő elvesztése egy zseniális lépés .


Vannak pillanatok , amikor ez az egyetlen jó lépés .


Ugyanakkor a sakk a tökéletes tárgyilagosság birodalma .


Ezen semmit sem változtat az a tény , hogy vannak kivételek .


Ezzel el is jutottunk azokhoz a lépésekhez amiket az emberek megtehetnek az erkölcsi szférában .


Gondoljunk csak a női test nagy problémájára : mihez kezdjünk vele ?


Az egyik dolog , amit tehetünk , hogy elfedjük .


Általánosságban véve , jelenlegi helyzetünkben , saját intellektuális közösségünkben ezt talán nem szeretjük , helytelennek ítélhetjük Bostonban vagy Palo Altóban , de hogyan szólhatnánk bele abba , hogy egy ősi kultúra büszke tagjai helytelenül kényszerítik asszonyaikat és lányaikat , hogy zsákokban éljenek ?


És hogy állíthatjuk , hogy helytelen acélkábellel megverni őket , vagy savat önteni az arcukra , ha ellenkezni mernek ?


Már hogy ne tiltakoznánk ?


Nem tehetünk úgy , mintha olyan keveset tudnánk az emberi jólétről , hogy egy ilyen szokással szemben nem vagyunk kritikusak .


Nem a fátyol önkéntes viseléséről beszélek , részemről a nők azt viselhetnek , amit csak akarnak .


De mit jelent az önkéntes szó egy olyan közösségben , ahol az apa első érzésre , meglehetősen gyakran , megerőszakolt lányát megöli szégyenből ?


Hagyják egy pillanatig , hogy robbanjon ez a tény az elméjükben : A lányukat megerőszakolják , és Önök meg akarják őt ölni ezért .


Mekkorák az esélyei annak , hogy ez az emberi jólét csúcsa ?


Ezzel nem azt állítom , hogy saját társadalmunkban már létezik a tökéletes megoldás .


Például , ezt látjuk , ha leszaladunk az újságoshoz bárhol a civilizált világban .


Sokaknak filozófia diplomára lehet szüksége , hogy megértse , mi a baj ezekkel a képekkel .


( Nevetés ) De ha jobban belegondolunk , feltehetjük a kérdést : Ez lenne a pszichológiai egyensúly tökéletes kifejezése olyan tényezőkkel , mint a fiatalság , a szépség , és a női test ? Úgy értem , ez lenne az ideális környezet gyermekeink fölnevelésére ?


Valószínűleg nem . De talán létezhet egy hely ezen a skálán e között a két véglet között , ami egy jobb egyensúlyt jelképez .


( Taps ) Talán több ilyen hely is van , emlékszünk , más változásokkal a kultúrában számos hegycsúcs létezhet az erkölcsi tájban .


De észre kell vennünk , hogy van számtalan más mód a csúcsok elkerülésére .


Az én szemszögemből nézve ironikus , hogy azok , akik általában egyet értenek velem , akik szerint vannak jó és rossz válaszok az erkölcsi kérdésekre , azok valamilyen vallás demagógjai .


És persze úgy gondolják , ők tudják a jó válaszokat az erkölcsi kérdésekre , mert egy hang a förgetegből megválaszolta őket , és nem azért , mert elvégeztek egy intelligens elemzést az emberi és állati jólét okairól és feltételeiről .


Sőt , a vallás állhatatossága , melyen keresztül sok ember tekint az erkölcsi kérdésekre , külön választotta a legtöbb erkölcsi beszédet az emberi és állati szenvedés valós kérdéseitől .


Ezért töltjük az időnket azzal , hogy például inkább a meleg házasságról vitázunk , mint a népirtásról , atomfegyverkezésről , szegénységről , és más , súlyos következményekkel járó témákról .


De a demagógoknak egy dologban igazuk van , szükségünk van egy általános emberi értékrendre .


Mi áll ennek az útjában ?


Érdemes megfigyelni , hogy az erkölcsről másképpen beszélünk , különösen a világi , akademikus , tudományos esetekben .


Az erkölccsel kapcsolatban a vélemény különbségeket másképpen értékeljük , ellentétben az élet más területeivel .


Például a Dalai Láma minden reggel fölkel , és az együttérzésről meditál , és szerinte más emberek megsegítése az emberi boldogság szerves alkotórésze .


Másrészről viszont ott van Ted Bundy , aki rajongott a fiatal nők elrablásáért , megerőszakolásáért , megkínzásáért és meggyilkolásáért .


Tehát úgy tűnik , őszintén eltérőek a vélemények arról , hogyan töltsük hasznosan az időnket .


( Nevetés ) A legtöbb nyugati értelmiségi a következőképpen vélekedik erről : nincs semmi a Dalai Láma igazában , vagy Ted Bundy tévedésében , ami vitára bocsátható , ami a tudomány hatáskörébe tartozna .


Az egyik a csokit szereti , a másik a vaníliát .


Egyik sem tudna semmi olyat mondani a másiknak , amivel meggyőzhetné a másikat . Figyeljük meg , hogy ez nem fordul elő a tudományban .


A baloldali képen Edward Wittent láthatjuk .


A húrelmélet szakértője .


Ha megkérdeznénk a legokosabb fizikusokat , hogy ki a legokosabb fizikus , tapasztalatom szerint egyik felük azt válaszolja : Ed Witten .


A másik felük azt válaszolja , hogy nem tetszik neki a kérdés .


( Nevetés ) Tehát , mi történne , ha megjelennék egy fizika konferencián , és azt mondanám , hogy a húrelmélet hülyeség ?


Nem pendülök vele egy húron . Nem ilyennek akarom látni az univerzumot kicsiben .


Nem rajongok érte . ( Nevetés ) Nos , semmi sem történne , mert nem vagyok fizikus , nem értem a húrelméletet .


Én a húrelmélet Ted Bundyja vagyok .


( Nevetés ) Nem akarnék olyan húrelmélet-klubhoz tartozni , ami elfogadna engem tagnak .


De pont ez a lényeg .


Amikor tényekről beszélünk , bizonyos véleményeket ki kell zárnunk .


Ezért létezik szakvélemény .


Ezért létezik olyan tudás , ami számít .


Hogyan győztük meg magunkat arról , hogy az erkölcs terén nem létezik erkölcsi szakvélemény , erkölcsi tehetség , vagy akár erkölcsi zseni ? Hogyan győztük meg magunkat arról ,


hogy minden vélemény számít ? Hogyan győztük meg magunkat arról ,


hogy minden kultúrának van figyelemre méltó állásfoglalása ezen a téren ?


Van a Talibánnak figyelemre méltó állásfoglalása a fizika terén ? Nincs .


( Nevetés ) Hogy lehetne az emberi jólét terén a tudatlanságuk kevésbé nyilvánvaló ?


( Taps ) Szerintem erre van most szüksége a világnak .


Hozzánk hasonló embereknek kell elismernie , hogy vannak jó és rossz válaszok az emberi jólét kérdéseire , és az erkölcs ezekkel a tényekkel függ össze .


Lehetséges egyéni szinten , és akár egész kultúrák szintjén a rossz dolgokkal törődni : azaz lehetséges számukra , hogy olyan hiteket és vágyakat tápláljanak , melyek szükségtelen emberi szenvedéshez vezetnek .


Már ennek a beismerése is megváltoztatja erkölcsi vitáinkat .


Olyan világban élünk , melyben a nemzetek közti határok egyre vékonyodnak , és egy nap végleg eltűnnek .


Egy pusztító technológiákkal teli világban élünk , melyek felfedezését nem tudjuk visszacsinálni , mindig egyszerűbb eltörni a dolgokat , mint megjavítani .


Számomra ez azt jelenti , hogy nyilvánvalóan soha többé nem tisztelhetjük és nem tolerálhatjuk az emberi jólétről alkotott eltérő nézeteket , ahogy nem tiszteljük vagy toleráljuk az eltérő nézeteket a betegségek terjedéséről , vagy az épületek és repülők biztonsági előirásairól .


Csak meg kell egyeznünk az emberi élet legfontosabb kérdéseire adott válaszokban .


És hogy ezt elérjük , be kell látnunk , hogy van válasz ezekre a kérdésekre .


Köszönöm szépen .


( Taps ) Chris Anderson : Ez aztán a vérlázító téma .


Ezek után akár a közönség sorai közt , akár máshol a világban lehetnek emberek , akik őrjöngenek dühükben .


A nyelv pedig itt nagyon fontosnak tűnik .


Amikor a fátyolról beszéltél , zsákokat viselő nőkről beszéltél .


Én éltem muszlim területen , és rengeteg muszlim nővel beszéltem .


És néhányan egészen másképp fogták fel ezt az egészet . Szerintük ez a női különlegesség ünneplése , azt jelenti , és annak a következménye , hogy - és az egy vitathatóan kifinomult pszichológiai nézet , - hogy a férfi vágy nem megbízható .


Úgy értem , hogy tudod ezt megvitatni egy ilyen nővel anélkül , hogy kulturális imperialistának tűnnél a szemében ?


Sam Harris : Igen , azt hiszem ezt megpróbáltam egyetlen mondatba belesűríteni , miközben az órát figyeltem , de a kérdés az , hogy mi tekinthető önkéntesnek ott , ahol a férfiaknak vannak bizonyos elvárásaik , és ha nem fátyolozod el magad , számíthatsz rá , hogy bizonyos bánásmódban részesítenek ?


Úgyhogy , ha bárki ebben a teremben fátylat akarna viselni , vagy egy vicces kalapot , vagy tetoválást az arcán , szerintem jogunk van önként bármit megtenni , de őszintén kell beszélnünk arról a kényszerről , amelynek ezek a nők alá vannak vetve .


És szerintem nem kellene olyan lelkesen elhinnünk , amit erről mondanak , különösen , ha 50 fok van odakint , és burkát kell viselniük .


C.A. : Sok ember szeretne hinni ebben az erkölcsi haladásban .


De hogy tudod ezt elfogadtatni ?


Ha jól értettem , azt mondtad , hogy össze tudnád ezt egyeztetni egy olyan világgal , ami nem válik egyoldalúvá , ahol mindenkinek ugyanúgy kell gondolkodnia .


Vázold fel nekünk , hogy 50 év múlva , vagy akár 100 év múlva , milyennek szeretnéd látni a világot , egyensúlyban az erkölcsi haladással és gazdagsággal .


S.H. : Szerintem , ha egyszer elfogadjuk , hogy jó úton járunk az emberi elme megértésében az agy szintjén , meglehetősen részletesen , akkor azt is be kell látnunk , hogy sokkal részletesebben fogjuk megérteni az összes pozitív és negatív tulajdonságunkat .


Meg fogunk érteni olyan pozitív társas érzelmeket , mint az együttérzés és a szánalom , és megértjük a tényezőket , melyek ezeket keltik bennünk , akár genetikusak , akár attól függnek , hogyan beszélünk egymással , akár a gazdasági rendszerekhez van közük . Ahogy elkezdünk fényt deríteni erre , elkerülhetetlenül el fogunk jutni a tényekhez .


Már nem lesz minden elfogadható .


Nem olyan lesz , hogy ugyanolyan jó elfátyolozni a lányomat születésétől fogva , mint arra tanítani , hogy magabiztos és művelt legyen , olyan férfiak közt , akik kívánják a nőket .


Nem hiszem , hogy az Nemzeti Tudományos Alap támogatására lesz szükségünk , hogy megértsük , hogy a kötelező elfátyolozás rossz ötlet , de egy bizonyos ponton minden érintettnek meg tudjuk majd vizsgálni az agyát , és ki is kérdezzük őket .


Az emberek ugyanennyire szeretik a lányaikat ezekben a rendszerekben is ?


Szerintem vannak erre jó válaszok .


C.A. : És ha meglesznek az eredmények , készen állsz majd arra , hogy jelenlegi ösztönszerű bírálatodat ezekre a témákra irányítsd ?


S.H. : Igen , kivéve azt a nyilvánvaló tényt , hogy szerethetünk valakit egy teljesen megtévesztő hitrendszeren belül is .


Hogy kijelenthetem , hogy mivel a fiam meleg volt , és a pokolra jutott vona , ha partnert talál magának , ezért levágtam a fejét . És ez volt a legjobb , amit szeretetből tehettem érte . Ha összerakjuk az összes részletet , akkor szerintem valóban szeretetet érezhet egy ilyen ember .


De , ismétlem , a jólétről nagyobb összefüggésben kell beszélnünk .


Mindannyian együtt vagyunk benne , nem csak az az egy ember , aki elragadtatásában felrobbantja magát egy buszon .


C.A. : Nem bánnám , ha ez a beszélgetés még órákig tarthatna .


Sajnos azonban most nincs annyi időnk . Köszönjük , hogy eljöttél a TED-re .


S.H. : Megtiszteltetés volt . Köszönöm .


( Taps )


( Hegedűszó ) ( Taps ) Nagyon köszönöm ! Nagy megtiszteltetés számomra hogy itt lehetek .


Pár hete láttam egy videót a YouTube-on Gabrielle Giffords képviselőnőről . A film egy szörnyű lőtt seb utáni felépülését mutatta be .


Az egyik golyó a bal agyféltekét érte ami tönkretette a Broca-területét , az agya beszédközpontját .


A videón Gabbyval épp egy logopédus foglalkozik . Gabby a legegyszerűbb szavak kiejtésével küszködik , egyre elkeseredettebben , míg végül könnyekben tör ki . És csak sír , szótlanul a logopédus karjaiban .


Nem sokkal ezután a logopédus módszert vált és elkezdenek közösen énekelni . Gabby könnyeivel küzdve énekel de hallhatóan tisztán ejti ki a dal szövegét , ami kifejezi , hogy mit érez . És egy lefelé ereszkedő dallammal énekli : " Let it shine , let it shine , let it shine . "


Csodás és magával ragadó példa ez arra , hogyan képes a zene kifejezni mindazt , amit szavakkal nem tudunk elmondani .


Gabby Giffords videója eszembe juttatta Dr. Gottfired Schlaug munkásságát . Schlaug egy a kiváló harvardi , a zene és agy kapcsolatát tanulmányozó ideggyógyászok közül . Nagy támogatója a Zenei Intonációs Terápiának , ami nagyon népszerű technikává vált a zeneterápiában .


A beszédzavaros szélütéses betegeinél azt tapasztalta , hogy bár három-négy szavas mondatokat nem képesek alkotni , mégis el tudnak énekelni dalszövegeket , legyen az a " " Boldog születésnapot " " vagy a kedvenc daluk az Eagles-től vagy a Rolling Stones-tól .


70 óra intenzív énekóra után rájött , hogy a zene szó szerint átdrótozta a betegei agyát és létrehozott egy homológ beszédközpontot a jobb agyféltekén , hogy ellensúlyozza a bal agyfélteke károsodását .


17 éves koromban meglátogattam Dr. Schlaug laborját , és az egyik délután megmutatott néhány vezető kutatást az agy és zene kapcsolatáról — hogy a zenészeknek alapjaiban másfajta az agyszerkezetük , mint a nem zenész társaiknak , hogy a zene és a zenehallgatás mozgósítani tudja az egész agyat az elülső agykérgünktől a kisagyig , hogy elkezdték a zenét alkalmazni az autista gyermekek gyógyításában , a stressz , a szorongás és a depresszió oldására , hogy a zene csillapította a Parkinson-kóros betegek remegését és stabilizálta a járásukat ,


és hogy a késői stádiumú Alzheimer-kórosok , akiknél már annyira előrehaladott volt a betegség , hogy a családtagjaikat sem ismerték fel , a gyermekkorukban hallott Chopin dallamot gond nélkül elzongorázták .


Azonban volt egy titkolt szándékom is , amiért felkerestem Schlaugot . Válaszút előtt álltam , nem tudtam dönteni a zene és az orvoslás között .


Épp végeztem az egyetemen , Dennis Selkoe laborjában dolgoztam , mint kutatási asszisztens , a Parkinson-kórt kutattam a Harvardon és beleszerettem az ideggyógyászatba . Sebész akartam lenni .


Orvos akartam lenni , mint Paul Farmer vagy Rick Hodes , akik olyan helyeken dolgoznak , mint Haiti és Etiópia , és több gyógyszernek ellenálló gümőkóros AIDS betegekkel dolgoznak , és gyerekekkel , akiket eltorzított a rák .


Ilyen vöröskeresztes , Orvosok Határok Nélkül doktor szerettem volna lenni .


Másrészt viszont egész életemben hegedültem .


A zene nem csak szenvedély volt , inkább megszállottság .


Maga az oxigén . Szerencsém volt a manhattani Juilliardon tanulni , és Zubin Methával és az Izraeli Filharmonikusokkal játszani debütáló fellépésemen Tel Avivban . Kiderült , hogy Gottfied Schlaug orgonát tanult a Bécsi Konzervatóriumban , de feladta a zene iránti szerelmét az orvosi karrierért . Azon a délutánon meg kellett kérdeznem tőle , hogy milyen érzés volt meghozni ezt a döntést .


Azt mondta a mai napig vannak pillanatok , mikor azt kívánja , bárcsak úgy tudna orgonálni , mint régen . Ekkor úgy éreztem , az orvosi megvár de a hegedülés nem .


Két év további zenetanulás után úgy döntöttem , hogy megpróbálom a lehetetlent mielőtt felvételizem az orvosira , mint a jó indiai fiú aki a jövő Dr. Guptája akar lenni . ( Nevetés ) Szóval belevágtam a lehetetlenbe és elmentem egy meghallgatásra a nagyra becsült Los Angleles-i Filharmonikusokhoz .


Életem első meghallgatása volt és három nap próba után , amíg egy paraván mögött játszottam , felajánlották a helyet a zenekarban .


Ez volt az álmom . Egy nagy álmom volt , hogy egy zenekarban játsszak , a Walt Disney hangversenyteremben , a híres Gustavo Dudamel vezénylése alatt . De ami még fontosabb volt , hogy zenészekkel , mentorokkal legyek körülvéve , akik majd az új családom lettek , az új zenei otthonom .


Azonban egy évvel később találkoztam egy másik zenésszel , aki szintén a Juilliardon tanult . Ő segített megtalálnom a hangom , és kialakítanom zenészi identitásomat .


Nathaniel Ayers nagybőgős volt a Julliardon , azonban húszas éveinek elején egy sorozat pszichotikus epizódon esett át , Thorazinnal kezelték a Bellevue-ben , és végül , 30 évvel később , hajléktalanná vált a Skid Row utcáin , Los Angeles belvárosában .


Nathaniel története jelzőfény lett a hajléktalansági és pszichiátriai érdekvédelmi szervezetek számára szerte az Egyesült Államokban , ahogy azt a „ A szólista ” című könyv és film bemutatta . De mi meg is barátkoztunk , és a hegedű tanára lettem , azt mondtam neki , hogy bármikor , ha nála van a hegedűje , és az enyém is nálam van , egy zeneórát fogok neki adni .


És a sok alkalommal , amikor Nathanielt láttam a Skid Row-n , tanúja voltam , hogy a zene vissza tudta hozni még a legsötétebb pillanataiból is , ami úgy tűnt nekem , az én gyakorlatlan szememnek , hogy egy skizofrén epizód kezdetei voltak .


Amikor Nathanielnek játszottam a zene egy mélyebb jelentőséget kapott , mert ez már kommunikációról szólt , a kommunikációról akkor , amikor a szavak cserbenhagynak , egy üzenetről , mely túlment a szavakon , amely egy alapvetően tudatalatti szinten érintette meg Nathaniel pszichéjét , és ugyanakkor mint egy igazi zenei felkínálás jött tőlem .


Egyre inkább felháborított , hogy egy olyan valaki , mint Nathaniel , valaha is hajléktalanná válhatott a Skid Row-n a mentális betegsége miatt , mégis hány tízezren voltak még csak a Skid Row-n , akinek a története ugyanolyan tragikus mint az övé , de se könyv , sem film nem fog készülni róluk , hogy hajlékot adjon nekik ?


És e válság közepette úgy éreztem , hogy valahogy a zene engem választott ki , talán egy nagyon naiv értelemben , úgy éreztem , hogy a Skid Row-nak voltaképp egy olyas valakire volt szüksége , mint Paul Farmer és nem még egy klasszikus zenészre aki a a Bunker Hillen játszik .


Végső soron Nathaniel mutatta meg nekem , hogy ha igazán szenvedélyesen változtatni akarok valamin , ha én akarom okozni a különbséget , már megvan a tökéletes eszközöm hozzá , hogy a zene a híd , amely összeköti az ő világát az enyémmel .


Van egy nagyon szép idézet Robert Schumanntól , a romantikus német zeneszerzőtől , mely így szól : „ Fényességet küldeni az emberi szív mélységébe : ez a művész hivatása . ” És ez egy különösen megrendítő idézet , mert maga Schumann is skizofréniában szenvedett , és egy elmegyógyintézetben halt meg .


Megihletve attól , amit Nathanieltől tanultam , megalapítottam a Skid Row-i zenészek Street Symphony nevű zenekarát , mely a zene fényét hozza a legsötétebb zugokba , fellépve a Skid Row-i menedékeken és klinikákon , hajléktalanok és elmebetegek előtt , harcból visszatért , poszttraumás stressz zavarral küzdő veteránok és fegyencek előtt , és olyanok előtt , akik büntetőjogilag elmebetegnek lettek nyilvánítva .


Egyik rendezvényünk után , a Patton Állami Kórházban San Bernardinóban egy nő jött oda hozzánk , könnyek folytak arcán , egy görcse volt és remegett , de volt egy gyönyörű mosolya és azt mondta , hogy még sosem hallott klasszikus zenét , nem gondolta , hogy tetszeni fog , még sosem hallott hegedűszót , de ez a zene olyan , mint a napsugár hangja , és sosem jön senki meglátogatni őket , és amikor meghallott minket játszani , először hat év alatt , a remegése minden gyógyszer nélkül elmúlt .


Hirtelen rájöttünk ezeken a koncerteken , messze a színpadtól , a reflektorfénytől , kibújva a szmokingból , hogy a muzsikusok lesznek a közvetítői a zene elképesztő terápiás erejének az agyra , egy olyan közösség előtt , amely sosem fogja betenni a lábát ebbe a terembe , sosem férhet hozzá a zenéhez , amit játszunk .


Ahogy az orvostudomány feladata , hogy többet gyógyítson , mint csupán a test építőelemeit , a zene ereje és szépsége túllép a mi szeretett betűszónk középső „ E ” betűjén .


A zene túllép az esztétikai szépségen .


Az érzelmek egyidejűsége , amely egy Wagner-opera , vagy Brahms-szimfónia , vagy Beethoven kamarazenéje hallgatásakor tapasztalható , arra emlékeztet , hogy van egy megosztott , közös emberségünk , egy összekapcsolt közösségi tudatunk — az empatikus tudat — amely , ahogy Iain McGilchrist pszichiáter mondja , erősen be van drótozva a jobb agyféltekébe .


És azok részére , akik a legembertelenebb feltételek közt élnek , mentálisan betegek és hajléktalanok , vagy börtönbe vannak zárva , a zene szépsége egy esélyt kínál , hogy felülemelkedjenek az őket körülvevő világon , hogy emlékeztesse őket , hogy még megvan a lehetőség valami szépet megélni , és hogy az emberiség nem felejtette el őket .


E szépség és emberiesség szikrája , reménnyé változik , és tudjuk , akár a zene akár az orvostudomány útját választjuk , hogy ez a legelső dolog , amit el kell ültetnünk a közösségeinkben , a közönségünkben , ha azt akarjuk , hogy az öngyógyítást inspiráljuk .


Egy John Keats-idézettel szeretném befejezni , a romantikus angol költő egy nagyon híres idézetével , melyet biztos , mindannyian ismernek .


Keats is egy orvosi karriert adott fel , hogy költő legyen , de meghalt , amikor csak egy évvel volt idősebb nálam .


Így szól Keats : „ A szépség igazság , az igazság szépség .


Ez minden , amit tudtok e földön és amit kell tudnotok . ” ( Hegedűszó ) ( Taps )


Köszönöm mindenkinek a TED-től , különösen Chrisnek és Amynek .


El sem hiszem , hogy itt vagyok .


Hetek óta nem aludtam .


Neil és én épp azon versengtünk , melyikünk aludt kevesebbet amíg ide készült . Soha életemben nem voltam még ilyen ideges — És amikor ideges vagyok , ezt csinálom . Ezt csak most vettem észre . ( Nevetés ) Arról fogok beszélni , hogy hogyan működtetjük a szervezetünket , a Valencia 826-ot , aztán elmondom hogyan csatlakozhatnak mindannyian hasonló kezdeményezésekhez .


2000 körül Brooklynban éltem és az első könyvemet próbáltam befejezni . Kábán mászkáltam minden áldott nap mert éjféltől hajnali ötig írtam .


Szóval kábán sétáltam nappal .


Semmi értelmi kapacitásom nem volt napközben , de rugalmas volt az időbeosztásom .


A brooklyni környéken , ahol éltem , a Park Slope-on , nagyon sok író él — elég magas az egy normális emberre jutó írók száma .


Ráadásul egy csomó tanár között nőttem föl .


Édesanyám tanár volt , és a nővéremből is tanár lett ahogy a főiskola után a barátaim közül is sokan tanári pályára léptek .


Folyvást azt hallgattam , hogy milyen életet élnek és hogy ez milyen inspiráló , és tényleg ők a legkeményebben dolgozó és leginspirálóbb ismerőseim .


De ismertem mindazt , amivel meg kell küzdeniük , és tudtam , hogy mennyi akadállyal néznek szembe .


Több barátomnak is gondot okozott , elsősorban azoknak , akik városi iskolákban tanítanak , hogy egyes diákjaik nem tudnak lépést tartani az elvárt szinttel , leginkább az írásban és az olvasásban .


Ezeknek a diákoknak nagy része olyan háztartásból jön ahol nem az angolt beszélik odahaza , és sokuknak különféle nehézségeik vannak , tanulási problémáik . És persze olyan iskolákról beszélünk , amelyek rendszerint kevés pénzből gazdálkodnak .


Szóval a barátaim meséltek nekem , és azt mondták : " " Tudod , igazából csak több emberre volna szükségünk , több személyre , több személyes figyelemre , több órában , több szaktudásra , olyan emberektől , akik jól bírják az angol nyelvet , és akik egyenként foglalkoznának a gyerekekkel . Én erre azt felelem : " " És akkor miért nem dolgoztok velük ti egyenként ? " " Amire ők azt mondták : " " Mivel öt osztályt tanítunk , mindegyikben 30-40 diákkal


ez végeredményben naponta 150 , 180 , 200 diákot jelent .


Hogyan volna lehetséges minden egyes diákunknak akár csak heti egy óra személyes fejlesztést biztosítani ? " " Jócskán meg kellene többszörözni a munkahetet , és klónozni a tanárokat .


Úgyhogy beszélgetni kezdtünk erről .


Ugyanakkor eszembe jutott a rengeteg ember az ismeretségi körömben : írók , szerkesztők , újságírók , mesterfokozatú hallgatók tanársegédek , amit csak akarnak .


Ezeknek az embereknek rugalmas az időbeosztása és persze érdeklődnek az angol nyelv iránt — Én igazán érdeklődöm az angol nyelv iránt , de most nem beszélem valami jól . ( Nevetés ) Azért igyekszem . Csak az az óra stresszel .


De minden ismerősöm osztja a hitet , hogy az írott szó nélkülözhetetlen a demokrácia fenntartásához , az értelmes élet fenntartásához .


És itt van , tudják , az idejük és az érdeklődésük , miközben nem volt egy olyan közeg a közösségemben amelyik összehozná ezt a két csoportot .


Amikor visszaköltöztem San Fransiscóba , kibéreltünk egy épületet .


Az volt a terv , hogy a McSweeney ' s-t — a Negyedéves McSweeny ' s-t , amit évente két-három alkalommal jelentettünk meg — és néhány másik magazint fennállásuk során először saját irodába költöztetjük .


Korábban a brooklyni konyhámból működtettük őket .


Eldöntöttük , hogy lesz egy irodánk , aminek a területét egy tanulócentrummal fogjuk megosztani .


Úgy gondolkodtunk , hogy : " " Ha már itt ez a sok író meg szerkesztő , meg mindenki — mondjuk , hogy egy íróközösség — , akik úgyis minden nap bejönnek az irodába miért ne nyissuk meg az épület első részét a diákoknak , akik iskola után benézhetnének , segítséget kapnának a házi feladatukhoz , és alapvetően megszűnne a választóvonal a két közösség között ? " " Szóval úgy terveztük , hogy dolgozunk mindenen , amin éppen dolgoznánk aztán fél háromkor a diákok beözönlenek , és akkor félretesszük a munkát , vagy elcseréljük , vagy elhalasztjuk kicsit későbbre , bármi legyen is .


És ezeket a délutáni órákat a környékbeli diákoknak adjuk .


Úgyhogy megvolt a hely , kibéreltük a főbérlőnek is tetszett az ötlet . Aztán jött ez a festmény Chris Ware festette , és lényegében elmagyarázza a nyomtatott szó teljes történetét . Elég sok idő alatt lehet csak befogadni és közben az úttest közepén kell állnia az embernek .


Szóval kibéreltük ezt a házat .


És minden jól is ment , csak éppen a tulaj azt mondta , " " Ezt a helyiségnek kiskereskedelemre szól az engedélye . Ki kell találnotok valamit .


Valamit árulnotok kell .


Itt nem lehet egyszerűen csak korrepetálni . " " Úgyhogy azt gondoltuk , hogy " " Ha-ha , komolyan ? " " De nem tudtunk kitalálni semmit , amit árulhatnánk , de legalább alaposan nekiláttunk a dolognak .


Előttünk edzőterem működött ott , úgyhogy gumipadló volt , a plafonon panelek és fénycsövek .


Ezt mind lebontottuk , és gyönyörű fa hajópadlót találunk , meg meszelt gerendákat , és az egész úgy nézett ki — amíg ment a felújítás , valaki azt mondta , " Tudjátok , kicsit úgy néz ki , mint egy hajó belseje . "


És akkor alaposan körülnéztünk , és valaki más azt mondta " " Akkor talán árulhatnátok kellékeket a gyakorló kalózoknak . " " ( Nevetés ) Szóval így is lett . Mindenki nevetett az ötleten és úgy találtuk , hogy " " Ennek van értelme ,


áruljunk kalózcuccokat . " " Ez a Kalózellátó .


Na most elsőre egy szalvétára rajzoltam vázlatokat


és egy nagyszerű asztalos elkészítette mindazt , amit itt látnak és végül elég hiteles kalózkellék áruház lettünk .


Itt láthatók a palánkok , méterre lehet venni , és vannak készségeink a skorbut leküzdésére .


Ezek a kézműves falábak , amiket kívánságra testre szabunk .


Ott fölül megtekinthetők a szemtakarók , a feketék mindennapi használatra , és akkor ott vannak a fagylaltszínek és mindenféle más szín , ha bulizni mennél , vagy különleges alkalmakra , bar micvóra , meg ilyesmi .


Úgyhogy megnyitottunk a boltot . És itt ez a dézsa amit megtöltöttünk kincsekkel , és a gyerekek beletúrhatnak .


Ezek az üvegszemek , hátha valaki elveszíti az egyiket .


És vannak mindenféle tábláink is kitéve : " Valódi kalózcsínyek . "


Amikor valaki ezt a táblát olvassa , a pult mögött meghúzunk egy madzagot és nyolc felmosófej esik az illető fejére .


Ehhez az egyhez ragaszkodtam , azt mondtam , kell valami , ami az emberek fejére esik .


Végül felmosófejek lettek.És ez a halmozi , ami egy tengervizes akvárium és három szék , és akkor az egész mögött berendeztük a másik szobát , és az lett a tanulóközpont .


Ez itt a központunk , és akkor a függöny mögött ott lapít a McSweeney ' s irodája , ahol mindannyian dolgozgatunk az újságon , meg könyvet szerkesztünk , meg ilyesmi .


Aztán bejönnek a gyerekek — illetve mi azt vártuk , hogy majd bejönnek . Hadd kanyarodjak vissza .


Berendeztük a helyet , megnyitottunk , hónapok munkája volt benne a felújításban .


Megvoltak a székek , az asztalok , a számítógépek , minden .


Egy bedőlt internetes cég aukcióján egy Palo Alto-i szállodában vettem tizenegy G4-est egy szempillantás alatt .


Akárhogy is , bevásároltunk , berendezkedtünk és vártunk .


Kábé egy tucat barátommal kezdtem , olyanokkal , akiket évek óta ismertem , környékbeli írókkal .


És ott ültünk . És fél háromkor kiraktunk egy nagy táblát a bejárathoz a járdára csak annyi állt rajta : " " Ingyenes segítség minden angol nyelvvel és írással kapcsolatos igényre . Bújj be , ingyen van ! " " És azt vártuk , hogy " " Be fognak özönleni , és imádni fogják . " " És nem jöttek .


Úgyhogy mi csak vártunk , ültünk az asztaloknál , vártunk és vártunk .


És mindenki kezdte elveszíteni a lelkesedését , mert már hetek óta vártunk , és senki de senki nem jött be .


Aztán valaki felhívta a figyelmünket a tényre , hogy talán bizalmi szakadék merült fel , amennyiben egy kalózkellékek-áruház mögött működünk . ( Nevetés ) Erre mi korábban nem gondoltunk .


Akkor aztán meggyőztem egy Niniveh Caligari nevű hölgyet , aki rutinos San Fransiscó-i tanár - akkoriban éppen Mexikóvárosban tanított és minden szükséges tapasztattal rendelkezik és mindent tud az oktatásról és a környék összes pedagógusát és közösségi vezetőjét ismeri — szóval őt vettem rá , hogy költözzön vissza Mexikóvárosból , ahol tanított .


Átvette az igazgatói széket .


Első dolga volt kapcsolatba lépni a tanárokkal , meg a szülőkkel , meg a diákokkal , meg minden , és hirtelenjében minden nap teltház volt .


Célkitűzésünk , hogy minden nap minden gyerekkel valaki négyszemközt foglalkozzon .


A tervünk , hogy a minden diákra jusson egy felnőtt , aki tanul vele .


Tudják , az bizonyított , hogy évente 35-40 óra személyes figyelem egy jegyet tud javítani a diákok teljesítményén .


A legtöbb hozzánk érkező gyerek otthon nem angolul beszél .


Bejönnek ide , sokan a szüleikkel együtt — a képen nem látszik , de van egy templomi padsorunk amit egy Berkeley-i árverésen vettem — és a szülők onnan nézik , hogyan tanulunk a gyerekeikkel .


Szóval ez a lényege az egésznek személyes , négyszemközti figyelem .


És hamarosan minden nap tele voltunk gyerekekkel .


Aki a Valencia utca környékén jár délután kettő , fél három körül azt könnyen lehet , hogy el fogják sodorni a nagy hátizsákos gyerekek , akik hozzánk rohannak , ami azért kicsit furcsa , mert a maga módján ez is iskola .


De a lélektani háttere egy kicsit más . És az is nagyon fontos ,


hogy senkit sem bélyegzünk meg . Ez nem


" Központ azoknak a gyerekeknek , akiknek még több segítség kell " vagy ilyesmi . Ez csak a Valencia 826 .


Ami először is egy Kalózellátó Áruház , ami őrület .


Aztán másodszor egy kiadóvállalat működik az irodában .


És a gyakornokaink nagyon gyakran ugyanazoknál az asztaloknál dolgoznak , fej fej mellett , számítógép számítógép mellett az iskolásokkal .


Úgyhogy így lettünk korrepetáló központ , kiadóközpont , mert így is hívjuk , és íróközpont is .


Előfordulhat , hogy egy regényt író gimnazistával foglalkozik valaki mert nagyon tehetséges gyerekeink is akadnak .


És nincs megbélyegzés .


Mindenki együtt dolgozik ebben a kreatív környezetben .


A gyerekek felnőtt mintát látnak , akinek követhetik


a példáját . Mindenki dolgozik a maga feladatán ,


de bármikor oda lehet menni és kérdezni ezektől a felnőttektől , és ez az egész önmagát táplálja .


Nagyon sok a kereszt-beporzás . Az egyetlen gondunk , főleg a McSweeney ' s-nél dolgozó felnőtteknek , akik nem egészen tudták , mibe vágják a fejszéjüket , hogy csak egyetlen egy mosdónk van . ( Nevetés ) Napi 60 gyerek mellett ez bizony gond .


De igazából van abban valami , hogy a gyerekek megírják az aznapi leckéjüket , valaki dolgozik velük , odafigyel rájuk , és mire hazaérnek , kész vannak . Nem akadnak meg .


Nem a tévé előtt írják a leckét .


Fél hatkor elmehetnek haza , élvezhetik a családjukat , hódolhatnak a hobbijuknak , kimehetnek játszani .


És ettől boldog a család .


És ha sok a boldog család a környéken , akkor az egy boldog közösség .


És sok boldog közösségből nő ki egy boldog város és egy boldog világ .


És mindennek a házi feladat a kulcsa ! ( Nevetés ) ( Taps ) Tessék , most már mindent tudnak : a személyes figyelem a lényeg .


Nagyjából tucatnyi önkéntessel indultunk aztán ötvenen lettek , aztán pár százan .


Jelenleg 1400 önkéntes szerepel a nyilvántartásban .


Hetetlenül könnyű felkerülni a listánkra .


Csak az a fontos , hogy akinek csak néhány órája van havonta , ha azt a két órát , fej fej mellett , egyetlen gyerek mellett tölti , odafigyelve rá , dicsfénybe vonva a gyerek munkáját , a gondolatait , az önkifejezését már az is mindent megváltoztat , mert a legtöbb iskolás ezt még soha nem kapta meg senkitől .


Úgyhogy nálunk akinek csak félévente egyetlen vasárnap van két óra ráérő ideje , az se baj . Az is elég lesz . Ez az egyik oka , hogy miért lett ilyen sok segítőnk .


Aztán felmerült , hogy mihez kezdjünk napközben a teremmel , mert fél három előtt se kéne üresen állnia . Úgyhogy meghívtunk osztályokat .


Most minden nap jön egy-egy osztály , és együtt könyvet írnak , jól látható , hogy odafenn valaki gépeli .


Ez egy osztály , amelyik kicsit túlságosan is belelkesült az írástól .


Csak egy osztályra szegezi az ember a fényképezőgépét és mindig ez lesz a vége .


És ez az egyik könyv , amit közösen írtak .


Ha megfigyelik , a könyv címe : " A könyv , amit soha nem kölcsönöztek ki : Titanic "


És így kezdődik : " " Volt egyszer egy Cindy nevű könyv , ami a Titanicról szólt . " " És egész idő alatt egy felnőtt a terem végében ül , és gépel , teljesen komolyan veszi az egészet . Ettől a gyerekek teljesen elszállnak .


És még mindig túl sok volt az önkéntes .


Ezen a képen látható néhányuk az egyik rendezvényünkön .


A tanárok , akikkel dolgozunk — és a tanárokkal minden másképp megy - ők megmondják , mit csináljunk .


Szóval nekiláttunk közösen gondolkozni . " " Alapvetően a végletekig képlékenyek vagyunk . Úgyhogy bárki , akár


a környéken lakók , a szülők , a tanárok is megmondhatják ,


hogy hogyan látnánk a legtöbb hasznunkat . És akkor megkérdezték , " " Miért is nem jöttök be az iskolákba ?


Mert ott vannak azok a gyerekek , akik nem feltétlen mennének be hozzátok , akiknek nem olyan lelkesek a szüleik , hogy elvigyék őket , vagy túl messze laknak . " " Úgyhogy azt feleltük : " " Végül is van 1400 ember a nyilvántartásunkban ,


mozgósíthatjuk őket . " " És a tanár azt feleli : " " 12 segítőre lesz szükségem a következő öt vasárnap .


A főiskolai felvételi esszéken fogunk dolgozni . Küldjétek őket . " " Akkor kiküldjük a körlevelet az 1400 segítőnek .


Aki ráér , jelentkezik . Fél órával az óra kezdete előtt odamennek ,


a tanár megmondja nekik , mi a dolguk , hogyan csinálják , mit tudnak a gyerekek , mit csináltak eddig .


A tanárok vezényletével dolgoznak , egyetlen hatalmas teremben .


És ez a tevékenységünk lényege , az emberek otthonról , vagy a munkahelyükről egyenesen az osztályterembe mennek és közvetlenül a diákokkal foglalkoznak .


És így további ezer meg ezer diákkal kerülünk kapcsolatba .


Aztán egy másik iskola azzal állt elő , hogy mi lenne , " Ha adnánk nektek egész napra egy termet ? " Ez itt az Everett Felsős Iskola Írószobája , ezt is a kalózok stílusában rendeztük be ,


közvetlenül a könyvtár mellett . És itt az iskola mind az 529 tanulója megfordul .


Ez az iskolaújság , a " " Hírek egyenesen " " , amelyben Gavin Newsom polgármesternek is állandó rovata van , két nyelven — angolul és spanyolul .


Aztán egy szép napon Isabel Allende írt nekünk , és azt kérdezte " " Miért nem íratunk egy könyvet a középiskolásokkal ?


Szeretném , ha megírnák , hogyan teremtsünk békét egy erőszakos világban . " " Úgyhogy elmentünk a Thurgood Marhsall középiskolába , velük korábban is dolgoztunk már együtt , és ezt a feladatot adtuk a tanulóknak .


Azt mondtuk : " " Isabel Allende el fogja olvasni valamennyi írásotokat ,


és a végén ki fogja adni őket könyvben .


Ő szponzorálja , hogy ez a könyv megjelenhessen .


És a környéken valamennyi könyvesboltban kapható lesz , és az Amazonon keresztül az egész világon is . " " Úgyhogy ezek a srácok keményebben dolgoztak , mint valaha , mert közönséget kaptak , és mert Isabel Allende állt az egész mögött .


Úgy rémlik , nagyjából 170 segítőnk dolgozott velük a könyvön , és nagyon remek lett a végeredmény .


A befejezéskor hatalmas bulit csaptunk .


És ezt a könyvet ma is bárhol megkaphatják . Ebből aztán egy sorozat nőtt ki .


Amint látják , Amy Tan vállalta fel a következőt , a címe " Én is vihetem valamire "


És ez idővel rendszeres dolog lett . Újabb és újabb könyvek .


Mostanra eléggé rákaptunk a könyvkiadásra .


A gyerekek keményebben dolgoznak , mint életükben bármikor , ha tudják , hogy a munkájuk maradandó , hogy ott áll majd a polcon , és hogy senki sem veheti el tőlük , amit gondoltak és mondtak , hogy becsüljük az szavaikat , a gondolataikat , a belefektetett óráikat , az öt-hat eldobott vázlatot — hogy ennyi figyelmet szentelünk a véleményüknek .


És ha egyszer eljutottak erre a szintre , egyszer ilyen minőségben írtak , onnan már nincs visszaút .


Az ilyesmi véglegesen megváltoztatja őket .


És az összes könyvet áruljuk a boltban . Közvetlen a pallók mellett


tartjuk az összes diákok írta könyvet .


Hova máshová tehetnénk őket ?


Szóval ezeket is áruljuk , és valami fura kezdett el történni , a bolttal . A bolt , amit eredendően csak poénnak szántunk , elkezdett bevételt hozni .


És fedezte a bérleti díjat .


Meglehet , hogy ez csak egy San Fransiscó-i dolog nem tudhatom , nem is akarok ítélkezni .


De az emberek csak úgy bejönnek — és ez még a kalózos filmek előtt volt !


És egy csomó pénzt hozott . Na jó , nem csomó pénzt , de futotta belőle a bérleti díjra és egy főállású alkalmazottra .


Ott balra láthatók a tengerészeti térképeink .


És kicsit kaput nyitott a környéken lakók felé .


Elsétál valaki a kirakat előtt , és felkiált " " Hát ez meg mi a ... ? " "


" " Ez meg micsoda ? " " Nem akarok káromkodni a neten . ( Nevetés ) Van erre valami szabály ? Nem tudom .


Szóval azt kérdik " " Ez meg mi ? " " És aztán bejönnek , és rákérdeznek és megértik .


És közvetlen mögötte — általában ott van egy kis lánc — láthatják a gyerekeket , akikkel tanulunk .


Itt épp egy osztálykiránduló csoport van . És akkor már vásárolnak valamit sokkal szívesebben vesznek egy kis kenőzsírt , vagy kölest a papagájuknak , vagy egy kampót vagy egy éjszakai kampótokot , meg mindenfélét , amit árulunk .


És a bolt kezdett jól teljesíteni .


És egy csomó embert vonzott a hely , tanárokat , szponzorokat , önkénteseket , mindenkit , mert utcaszinten van . Mert nyitott és bárki bejöhet .


Ez nem egy belvárosi épület harmincadik emeletén elrejtett non-profit szervezet , hanem közvetlenül az utcán , és ott működik , és állandóan nyitva áll a nagyközönség előtt .


Szóval valami fura , vidám kis gócpont lett ez itt .


És az összes brooklyni ismerősöm rájött , hogy " Na , hát ilyesmi nálunk is igazán lehetne ! "


És lévén sokuk korábban pedagógus , vagy éppen a tanárnak készült , egyesítették az erőiket néhány helyi lakberendezővel , íróval , és szabadon kezelve az ötletünket , megcsinálták a saját központjukat .


Ők nem akartak kalózkellékeket árulni ,


úgy érezték , az náluk nem menne jól .


Szóval ismervén a New York-i bűnüldözési szokásokat , megnyitották a Brooklyn-i Szuperhősellátó Vállalatot .


Sam Potts tervezte az egészet ,


és kicsit olyan lett , mint azok a kulcsmásolók , ahol mindenféle mást is csinálnak , amit csak lehet , tudják .


Úgyhogy megnyitottak , kicsit olyan , mint egy OBI áruház csak éppen a szuperhősöknek — és minden kellék a maga legegyszerűbb formájában .


Minden kézzel készült .


És mindegyik valami létező termék újraértelmezett változata , vagy micsoda .


Az összes csomagolás is Sam Potts műve .


Ez itt a gonoszmegőrző egység , ahová a gyerekek tehetik a szüleiket . Aztán az iroda .


Ez egy kis páncélszekrény — oda kell betenni a terméket , ott egy felvonó felemeli , és a fickó a pult mögött azt mondja , hogy mondd utána a Hősök Esküjét , amit mindenki meg is tesz , hogyha vásárolni akar . És ez bizony elvesz


a forgalmukból . Szerintem ez gondot okoz .


Mert a szívükre kell tenni a kezüket az eskütételhez , meg minden .


Itt látható néhány termékük . Minden kézzel készült .


Ez egy titkos alteregó készlet .


Ha valaki szeretne Sharon Boone lenni , az egyszerű amerikai marketingigazgató , a New Jersey-i Hobokenből , akkor ezt neki találták ki . A dossziéban megvan minden , amit valaha is tudni akartunk Sharon Boone-ról .


Ez a köpönyeg-szabóság , ahol méretre igazítják a köpenyeket , aztán fel kell mászni három lépcsőfokot , és akkor minden irányból bekapcsolják a hidraulikus ventilátorokat , és ki lehet próbálni , hogy milyen


lesz a köpeny bevetés közben . Nincs is rosszabb , mintha az ember felrepül , és a levegőben összetekeredik a köpenye .


És persze a titkos bejárat — ez az egyik polc , amit belépéskor nem is látni , de lassan kitárul .


Látható , hogy ott középen , a csáklyák mellet ,


kinyílik , és mögötte ott a korrepetáló központ . ( Taps ) És így átérezhetik teljes egészében .


De minderre — és ezt fontos kiemelnem — ott helyben szedték össze a pénzt , helyileg építették


az összes belsőépítész , kivitelező , mindenki helyi volt , és minden munkát pro bono végeztek .


Én éppen csak odamentem látogatóba , és annyit mondtam , " " Remekül csináljátok . " " És ennyi . A falon látható a pontos idő New York mind az öt kerületében . ( Nevetés ) ( Taps ) Szóval így néz ki üzemidőben . Nagyon zsúfolt .


Ugyanazok az elveik : egyéni figyelem , teljes elkötelezettség a diák feladata mellett , és határtalan optimizmus és nyitottság a kreativitásra és az ötletekre .


És a kis kapcsoló átvált a fejükben , amikor végigmennek ezen a 5 méteres bizarr üzleten .


Iskola is , de mégsem iskola .


Határozottan nem iskola , még akkor sem , ha egymás mellett dolgoznak asztaloknál , papíron , ceruzával , meg minden .


Ő az egyik tanuló , Khaled Hamdan .


Elolvashatják , mit mondott .


Tévé és videojáték függő , otthon nem tudott koncentrálni .


Bejött . Koncentrált figyelmet élvezett .


És nem volt számára menekvés .


Hamarosan írni kezdett . Hamar befejezte a leckéjét — ami azt illeti , korán-leckét-befejezés függő lett .


Elég könnyű hozzászokni , hogy az ember elkészült vele valaki ellenőrizte , és így biztosra lehet venni , hogy teljesen felkészült a másnapi iskolára .


Szóval Khaled rákapott a leckeírásra , és aztán más dolgoknak is nekiállt .


Mára öt könyvben jelentek meg írásai .


Társszerző egy bukott szuperhősökről szóló áldokumentumfilmben , a címe : " " Szuperek voltak " " . Írt egy " " Pingvin Balboa " " című sorozatot ami egy harcos — bokszoló — pingvinről szól .


És aztán , alig néhány hete 500 embernek olvasott fel a Symphony Space-ben , a New York 826 adománykoncertjén . Minden áldott nap ott van .


És terjeszti az igét . Az unokatestvéreit is hozza .


Mára négy családtagja van ott minden nap .


A maradékot most már csak gyorsan felsorolom .


Ez Los Angeles , az Echo Park Időutazó Áruház : " " Bármikor vagy is , mi már akkor vagyunk . " " ( Nevetés ) Kicsit olyan , mint egy éjjel-nappali időutazóknak .


Láthatják : pont mint egy sarki kisboltban lenne .


Piócák . Mamut-darabok . Még jégkása automatájuk is van : " " Nem működik . Gyere vissza tegnap ! " " ( Nevetés ) ( Taps ) Mindegy . Menjünk tovább .


Van néhány hely , amelyik csak kapcsolatban áll velünk , de ugyanazt csinálja : a Szó utca Massachusetts-ben , Pittsfieldben ; Tintapaca Cincinattiban , a Hangukat Hallatják San Fransiscóban , ami a mi ihletőnk is volt ; a Stúdió St. Louis St. Louisban ; az Austini Denevérbarlang Austinban ; a Harcoló Szavak Írországban , Dublinban , amit Roddy Doyle alapított , és majd áprilisban nyit .


És akkor a TED Kívánság — az még mehet ?


Oké , van egy percem . Szóval , a TED Kívánság : Azt szeretném , ha Ön - ön , személy szerint , és valamennyi kreatív egyén és szervezet , amelyeket csak ismer — megtalálná a módját hogy közvetlenül kapcsolatba lépjen egy környezetében található állami általános iskolával , és aztán elmesélné , hogyan sikerült . Így egy év alatt ezernyi példánk lenne — ezernyi ! — hogyan alakultak át a kapcsolatok .


Jelentős lépés volna !


És ez lehet olyasmi is , amit talán már most is tesznek .


Tudom , hogy a teremben ülők közül is sokan már most is izgalmas dolgokat tesznek .


Ezt biztosan tudom . Szóval meséljék el nekünk a történetüket , és tüzeljenek fel másokat is a weblapunkon .


Van egy weblapunk .


Megpróbálok többes számra váltani az egyes számról . Abban bízunk , hogy jelen konferencia résztvevői elvezetnek majd az állami iskolák új korszakába .


Abban bízunk , hogy Ön is követi a példát és a saját újító energiáit és tapasztalatát összekapcsolja a közösségében élő újító tanárokkal .


Mindig hagyni kell a tanárokat , hogy mutassák az utat .


Ők tudják megmondani , hogyan lehetünk hasznosak . Remélem , önök is megteszik ezt a lépést


és segítenek . Milliónyi mód van rá .


Besétálhatnak a kerületi iskolába és beszélhetnek a tanárokkal . Ők meg fogják mondani , hogyan segíthetnek .


Ezt a San Fransiscó-i Hot Studióval csináltuk , fantasztikus munkát végeztek .


A weblap már működik , van is néhány történetünk , és egy csomó ötletünk . Úgy hívják , hogy " " Volt egyszer egy iskola " " ami szerintem remek cím .


Az oldalon gondosan dokumentálunk minden történetet , minden kezdeményezést , ami ebből a konferenciából sarjad szerte a világon . Szóval nézzék meg az oldalt látnak majd egy csomó ötletet , ami feltüzeli önöket és aztán adják hozzá a saját programjukat , ha nekiláttak .


A Hot Studio remek munkát végzett nagyon rövid határidővel .


Ha kérdésük van , ehhez a fickóhoz fordulhatnak ő országszerte a programigazgatónk . Ő van a telefonnál .


Ha emailt írnak neki , minden létező kérdésre válaszol .


És inspirálni fogja önöket , és nem hagyja lankadni a lelkesedést , és végigvezeti önöket az egész folyamaton , hogy változtatni tudjanak .


Ráadásul nagyon szórakoztató tud lenni ! Ez a beszédem lényege : nem kell sterilnek lennie . Nem kell felfoghatatlanul bürokratikusnak lennie .


Mindenki használhatja a meglévő tudását és képességeit .


Az iskoláknak szüksége van önre . A tanároknak is .


A diákoknak és a szülőknek is . Önre , személy szerint , a személyes jelenlétére , és a nyitott elméjére , a nyitott fülére és a határtalan együttérzésére , arra , hogy leüljön melléjük , odafigyeljen és bólogasson , és kérdéseket tegyen fel , akár órákon át .


A gyerekek közül sokan egyszerűen nem tudják , hogy mennyire jók , hogy milyen okosak , hogy mennyi mondanivalójuk van .


Ökök megmondhatják nekik . Önök rájuk irányíthatják a reflektorfényt , egyszerre mindössze egyetlen emberi kapcsolatban . Remélem , csatlakoznak hozzánk .


Nagyon köszönöm .


( Zene ) ( Taps ) Köszönöm , hogy itt vannak .


És azért mondom , hogy köszönöm , hogy itt vannak , mert 17 évig néma voltam .


És az első szavaimat Washingtonban ejtettem ki a Föld Napja 20. évfordulóján .


És a családom és a barátaim eljöttek , hogy halljanak beszélni .


És azt mondtam : " " Köszönöm , hogy itt vannak . " " Édesanyám , ott kinn a közönségben , felugrott , " Hallelúja , Johnny beszél ! "


( Nevetés ) Képzeljék el , hogy 17 évig hallgattak , és az édesanyjuk a közönség soraiban ül .


Apám azt mondta : " " Ez egy . " " — Ezt később megmagyarázom .


Hátrafordultam , mert nem ismertem meg a saját hangomat .


Nem hallottam a hangomat 17 évig , ezért hátrafordultam , és azt mondtam : " Jézusom , ki mondja azt , amire gondolok ? "


Aztán rájöttem , hogy én , és elnevettem magam .


És láttam apámat — " " Igen , tényleg bolond . " " El akarom vinni Önöket egy utazásra .


És ez az utazás , azt hiszem metafora minden utazásunkra .


Ezért , bár az enyém kicsit szokatlan , arra kérem Önöket , hogy gondoljanak a saját utazásukra .


Az én utam 1971-ben kezdődött , amikor szemtanúja voltam két olajszállító hajó ütközésének a Golden Gate híd alatt , és kétmillió liter olaj ömlött az öbölbe .


Annyira megrázott , hogy elhatároztam , többet nem utazom , vagy vezetek motoros járművet .


Ez egy nagy dolog Kaliforniában .


És egy nagy dolog volt a kis közösségemben , Port Reyes Station-ben Invernessben , Kaliforniában , mert kb. csak 350 ember volt ott télen — ez még 1971-ben volt .


Szóval amikor én elkezdtem gyalogolni , az emberek — rögtön tudták , hogy miről van szó .


És lelassítottak mellettem , és azt mondták : " John , mit csinálsz ? " És azt válaszoltam : " " Gyaloglok a környezetért . " " Erre ők : " " Nem , azért gyalogolsz , hogy mi rosszul nézzünk ki , ugye ? " "


Azért gyalogolsz , hogy mi rosszul érezzük magunkat . " " És talán volt ebben valami igazság , mert azt hittem , ha én elkezdek gyalogolni , akkor mindenki követni fog .


Az olaj miatt , mindenki a szennyezésről beszélt .


És vitatkoztam erről az emberekkel , vitatkoztam és vitatkoztam .


Felhívtam a szüleimet .


Azt mondtam : " " Nem ülök kocsiba . " " Apám azt mondta : " " Miért nem tudtad ezt 16 évesen eldönteni ? " " ( Nevetés ) Akkor még nem tudtam a környezetről .


Ők Philadeplhiaban élnek .


És azt mondtam anyámnak : " " Boldog vagyok , igazán boldog . " " Ő azt mondta : " " Ha olyan boldog lennél , nem kéne mondanod . " " Az anyák már csak ilyenek .


Így a 27. születésnapomon elhatároztam , mert annyit vitatkoztam , és annyit beszéltem , hogy abba akartam hagyni a beszédet csak egy napra — egy napra — hogy szünetet tartsak .


És így tettem .


Felkeltem reggel , és egy szót sem szóltam .


És meg kell mondjam , nagyon megindító élmény volt , mert hosszú idő óta először elkezdtem figyelni .


És amit hallottam , az felkavart .


Mert hozzá voltam szokva , hogy amikor azt hittem figyelek , csak annyit hallottam meg , hogy tudjam mit akarnak mondani , és azt hittem — tudom , mit fognak mondani , ezért nem figyeltem tovább .


És az elmémben egyszerűen előreszaladtam , és azon gondolkodtam , hogy mit fogok válaszolni , mialatt ők még befejezték a mondandójukat .


És aztán belekezdtem .


Nos , ez teljesen véget vetett a kommunikációnak .


Így aztán , ezen az első napon tényleg figyeltem !


És nagyon elszomorodtam , mert rájöttem , hogy sok éven keresztül nem tanultam semmit .


27 éves voltam . Azt hittem , mindent tudok .


Hát nem tudtam .


Elhatároztam , hogy ezt csinálom még egy napig , és még egy napig , és még egy napig , egészen amíg megígértem magamnak , hogy egy évig csendben leszek , mert egyre többet tanultam , és szükségem volt rá , hogy tanuljak .


Azt mondtam , egy évig csendben leszek , aztán a születésnapomon újraértékelem , amit tanultam , és talán újra beszélni fogok .


Nos , ez eltartott 17 évig .


Ezalatt az idő alatt — ezalatt a 17 év alatt — gyalogoltam és bendzsóztam , festettem és írtam a naplómat , és megpróbáltam tanulmányozni a környezetet könyveken keresztül .


Elhatároztam , hogy iskolába megyek , és így is tettem .


Elgyalogoltam Ashlandbe , Oregonban , ahol indítottak egy környezetvédelmi tanulmányok programot .


Csupán 800 km-re volt .


És bementem a tanulmányi osztályra és ... Micsoda ? Micsoda ?


Volt nálam egy újsághirdetés .


Tényleg itt akar tanulni ?


Nincs ... ?


Van magának egy speciális programunk . És tényleg volt .


Ebben a két évben megszereztem az első diplomám — egy BA diplomát .


És eljött apám , annyira büszke volt .


Azt mondta : " " Fiam , nagyon büszkék vagyunk rád , de mit fogsz kezdeni ezzel a diplomával ?


Nem ülsz kocsiba , nem beszélsz , rá kell szánnod magad ezekre ! " " ( Nevetés ) Felhúztam a vállam , felvettem a hátizsákom , és elkezdtem gyalogolni .


Elgyalogoltam Port Townsendbe , Washingtonban , ahol építettem egy fa hajót és áteveztem a Puget szoroson . Idaho — átgyalogoltam Washingtonon , Idahon , le Missoulaba , Montanában .


Írtam a Montana Egyetemnek két évvel korábban , azt mondtam , szeretnék ott tanulni .


Azt mondtam , ott leszek két év múlva .


( Nevetés ) És tényleg ott voltam . Megjelentem két év múlva és ők — azért mesélem ezt el , mert tényleg sokat segítettek .


Két történet fűződik Montanahoz .


Az első történet , hogy nem volt pénzem — ezt a jelet rengeteget használtam .


És azt mondták : " " Ne aggódj emiatt . " " A program vezetője azt mondta : " " Gyere vissza holnap . " " Adott nekem 150 dollárt , és azt mondta : " " Iratkozz fel egy szemeszterre .


Dél-Amerikába fogsz menni , ugye ? " " És azt mondta — Folyók és tavak , hidrológiai rendszerek , Dél-Amerika .


Szóval ezt tettem .


Visszajött , és azt mondta : " " Rendben John , most hogy feliratkoztál egy szemeszterre , kaphatsz egy kulcsot egy irodához , beiratkozhatsz — ha beiratkozol , használhatod a könyvtárat .


És azt fogjuk csinálni , hogy megkérünk minden professzort , hogy látogathasd az óráit ,


meg fogják őrizni a jegyeidet , és ha kitaláljuk , hogy hogyan szerezzük meg a pénz többi részét , feliratkozhatsz azokra az órákra , és megkapod a jegyeket . " " Azt hiszem ezt nem sok egyetemen teszik meg .


De azért mesélem el ezt a történetet , mert ők tényleg segíteni akartak .


Látták , hogy nagyon érdekel a környezet , és komolyan segíteni akartak nekem .


És ezalatt az idő alatt tanítottam is , beszéd nélkül .


13 diákom volt , amikor bementem az első órámra ,


és elmagyaráztam egy barátommal , aki le tudta fordítani a jelnyelvemet , hogy a nevem John Francis , járom a világot , nem beszélek , és ez volt az utolsó alkalom , hogy valaki tolmácsolt nekem .


A diákok csak ültek , és ...


( Nevetés ) Láttam , hogy az órarendet nézik , hogy hogyan szökhetnének meg .


De kötelező volt ez az óra velem .


Két héttel később mindenki az én órámra akart járni .


És megtanultam ezen az órán — mert ilyen dolgokat csináltam ...


és körbevettek , és találgatták , hogy mit akarok mondani . " Nem tudom , azt hiszem erdőirtásról beszél . Igen , az erdőirtásról . "


" " Nem , nem , nem , ez nem erdőirtás — kézi fűrészt használ .


Nem lehet erdőt irtani vele ... " "


" De lehet , de lehet ... "


" Szerintem a szelektív erdőgazdálkodásról beszél . "


Ez egy szóbeli óra volt , és mi beszélgettünk .


Én csak visszavonultam , és csak ügyeltem , nehogy verekedés törjön ki .


De azt tanultam , hogy néha jeleztem valamit , és olyan dolgokat mondtak , amikre egyáltalán nem gondoltam , pedig kellett volna !


Arra jöttem rá , ha tanár vagy , és tanítsz , de közben nem tanulsz , akkor valószínűleg nem tanítasz valami jól !


És így folytattam .


Apám eljött a diplomaosztómra , megtörtént a dolog , és apám azt mondta : " " Nagyon büszkék vagyunk rád fiam , de ... " " És tudják , mi következett , azt mondta : " " El kell kezdened vezetni és beszélni . " "


Mit fogsz kezdeni a diplomáddal ? " " Felhúztam a vállam , felvettem a hátizsákom , és elmentem a Wisconsin Egyetemre .


Két évet töltöttem ott , azzal , hogy olajkatasztrófákról írtam .


Senkit sem érdekeltek az olajkatasztrófák .


Aztán történt valami — Exxon Valdez .


És én voltam az egyetlen az Egyesült Államokban , aki olajkatasztrófákról írt .


Apám megint eljött .


Azt mondta : " " Nem tudom , hogy csinálod ezt fiam , nem ülsz kocsiba , nem beszélsz .


A nővérem szerint lehet , hogy inkább békén kéne hagyjalak , mert úgy tűnik , sokkal jobban mennek a dolgaid , amikor nem mondasz semmit . " " ( Nevetés ) Nos , megint felvettem a hátizsákom .


Felvettem a bendzsómat és elgyalogoltam a keleti partra , bedugtam a lábam az Atlanti-óceánba — Hét évig és egy napig tartott keresztülgyalogolnom az Egyesült Államokon .


És a Föld Napján 1990-ben a Föld Napja 20. születésnapján , akkor kezdtem el beszélni .


És ezért mondtam : " " Köszönöm , hogy itt vannak . " " Kicsit olyan , mint a fa , ami kidől az erdőben , de senki nincs ott , aki hallja — vajon hangosan teszi azt ?


És köszönöm önöknek , köszönöm a családomnak , mert eljöttek , hogy halljanak beszélni .


És ez a kommunikáció .


És tanítottak valamit a figyelésről — azzal , hogy ők meghallgattak engem .


És ez az egyik dolog , ami a csend eredménye volt , egymás meghallgatása .


Tényleg nagyon fontos — meg kell hallgatnunk egymást .


Az utam tovább folytatódott .


Apám azt mondta : " " Ez egy . " " de még mindig nem adtam fel .


Dolgoztam a partiőrségnél és az ENSZ jószolgálati nagykövete lettem .


Rendeleteket írtam az Egyesült Államoknak — úgy értem olajömléssel kapcsolatos rendeleteket fogalmaztam .


Ha 20 évvel ezelőtt valaki azt mondja nekem , " John , szeretnéd megváltoztatni a világot ? "


" Igen , meg akarom változtatni a világot . "


Azt mondta volna : " " Te csak indulj el gyalog kelet felé , szállj ki a kocsidból és kezdj el gyalogolni kelet felé ! " " És amikor elindulok , azt is mondták volna : " " Ja , és a szádat is fogd be ! ( Nevetés ) Meg fogod változtatni a világot , haver ! " "


Hogy lehet ez ? Hogy lehet ez ?


Hogy lehet , hogy ilyen egyszerű dolgok , mint a gyaloglás és a nembeszélés , ilyen változást hoznak ?


A partiőrségnél eltöltött idő tényleg nagyon klassz volt .


És azután — csak egy évig dolgoztam ott — Azt mondtam : " " Egy év elég , egy év elég arra , hogy ezt csináljam . " " Felszálltam egy vitorlásra , és levitorláztam a Karib-szigetekre , és végiggyalogoltam mindegyik szigeten és tovább Venezuelaba .


És a legfontosabb dolgot elfelejtettem , hogy miért kezdtem el beszélni , amit el kell mesélnem .


Azért kezdtem el beszélni , mert tanulmányoztam a környezetet ,


ezen a magas , akadémiai szinten , de volt egy közvetlen szint is .


A közvetlen szint — tanultam az emberekről , hogy mit csinálunk és milyenek vagyunk .


És a környezet már nem csak a fákról és a madarakról szólt , és veszélyeztetett fajokról , hanem arról , hogy hogy bánunk egymással .


Mert ha mi vagyunk a környezet , akkor csak azt kell tennünk , hogy körülnézünk , és meglátjuk , hogy hogy bánunk magunkkal és másokkal .


Szóval ez volt az üzenetem .


És azt mondtam : " " Terjesztenem kell ezt az üzenetet . " " Felszálltam a vitorlásomra , körbevitorláztam a Karib-tengert — nem volt igazán az én vitorlásom , igazából dolgoztam rajta — eljutottam Venezuelaba és elkezdtem gyalogolni .


Ez a történet utolsó fejezete , mert arról szól , hogy hogy jutottam ide , mert még mindig nem ültem motoros járművekre .


El Doradon keresztül gyalogoltam — ez egy börötnváros , híres börtön , vagy hírhedt börtön — Venezuelaban , és nem tudom , mi ütött belém , mert ez nem volt rám jellemző .


Elgyalogoltam a őrbódé mellett , és az őr megállt és azt mondta : " " Pasaporte , pasaporte " " és egy M16-ost fogott rám .


Ránéztem , és azt mondtam : " " Útlevél ? Ugyan ,


nem kell megmutatnom az útlevelem , a hátizsákom alján van .


Dr. Francis vagyok , ENSZ nagykövet , és körbegyaloglom a világot . " " És továbbmentem .


Mi ütött belém , hogy ezt mondtam ?


Az út bekanyarodott a dzsungelbe .


Nem lőttek le .


És elkezdtem mondani , végre szabad , hála a Mindenhatónak , végre szabad vagyok . Ez mi volt , mondtam magamban , ez honnan jött ?


160 kilométert kellett gyalogolnom , hogy rájöjjek , a szívemben , magamban , rab lettem .


Rab lettem , és ki kellett szabadulnom .


A börtönöm az a tény volt , hogy nem vezettem , vagy használtam motoros járműveket .


Hogy lehet ez ?


Mert amikor elkezdtem , nagyon is megfelelőnek tűnt számomra , hogy ne használjak motoros járműveket .


De az volt a különbség , hogy minden születésnapomon megkérdeztem magam a csendről , de soha nem kérdőjeleztem meg a döntésem , hogy csak a lábam használjam .


Nem tudtam , hogy ENSZ nagykövet leszek .


Nem tudtam , hogy doktorim lesz .


És rájöttem , hogy nem csak magamnak tartozom felelősséggel , és hogy bizony meg kell változnom .


Tudják , hogy lehetséges !


Meg kellett változnom .


És féltem a változástól , mert annyira megszoktam a férfit , aki csak gyalogolt .


Hozzá voltam szokva ehhez a személyhez , és ezen nem akartam változtatni .


Nem tudtam , ki leszek , ha megváltozom .


De tudtam , hogy szükségem van rá .


Tudtam , hogy meg kell változnom , mert ez volt az egyetlen módja , hogy ma itt lehessek .


És tudom , hogy gyakran csodálatos helyeken találjuk magunkat , ahova elértünk , de van számunkra más hely is , ahová továbbmehetünk !


És úgymond hátra kell hagynunk annak a személynek a biztonságát , akivé váltunk , és továbbmennünk afelé , akivé válni fogunk .


És arra akarom bátorítani önöket , hogy induljanak tovább arra a következő helyre , szabadítsák ki magukat a börtönből , mert lehet , hogy abban találják magukat , bármennyire kényelmes , mert tennünk kell valamit most !


Most kell megváltoznunk !


Ahogy a volt alelnökünk mondta , aktivistákká kell válnunk .


Ha a hangom megérinti önöket , ha a tetteim megérintik önöket , ha az ittlétem megérinti önöket , hagyják , hadd történjen meg .


És tudom , hogy mindannyian megérintettek engem , amíg itt voltam .


Menjünk ki a világba , és vigyük magunkkal ezt a törődést , szeretetet , megbecsülést , amit itt mutatunk egymásnak a TED-en , vigyük magunkkal a világba .


Mert mi vagyunk a környezet , és ahogy bánunk egymással , úgy fogunk bánni a környezettel is .


Így hát köszönöm , hogy itt lehetek , és szeretném 5 másodperc csenddel befejezni .


Köszönöm .


( Taps )


Képzeljük el , hogy valahol Amerikában , kinn az utcán járva egy japán ember odalép hozzánk , és azt kérdezi tőlünk : " Elnézést , mi a neve ennek a háztömbnek ? "


Mi pedig azt válaszoljuk : " " Bocsánat , de valójában ... ez az Oak utca , ez pedig az Elm utca .


Ez a 26. utca , ez pedig a 27. utca . " " Erre ő : " " Köszönöm . És mi a neve ennek a háztömbnek ? " " Mi pedig : " " A háztömböknek nincs nevük .


Nevük csak az utcáknak van ; a háztömbök csak az utcák közötti , név nélküli helyek . " " Erre ő otthagy bennünket , csalódottan és kissé összezavarodva .


Most képzeljük el , hogy valahol Japánban , az utcán járva mi szólítjuk meg a legközelebbi járókelőt : " Elnézést , mi a neve ennek az utcának ? "


Ő pedig így válaszol : " " Ez a 17. háztömb , ez meg a 16 . " " Erre mi : " " Jó , de hogy hívják ezt az utcát ? " " Ő így felel : " " Az utcáknak nincs nevük .


A háztömböknek van nevük .


Nézze csak a Google Maps térképet : itt a 14 . , 15 . , 16 . , 17 . , 18 . , 19. tömb .


Mindegyiknek saját neve van . Az utcák csak a háztömbök közötti , név nélküli helyek .


Ekkor mi azt mondjuk : " " Rendben , de akkor hogy lehet megtalálni valakinek a lakcímét ? " " Ő ezt válaszolja : " " Egyszerű . Ez a 8. kerület .


Itt a 17. háztömb , és ez az 1. sz. ház . " " Mi azt mondjuk erre : " " OK , de a környéken járva feltűnt nekem , hogy a házszámok nem sorrendben követik egymást . " " Erre ő így felel : " " Dehogynem . A számozás az építés sorrendje szerint történik .


A tömb elsőként épült háza lesz az 1. számú .


A másodiknak épített ház kapja a 2. számot ,


a harmadik pedig a 3.-at. Gyerekjáték ! " " Szóval nagyon érdekesnek találom , hogy néha a világ túlsó felére kell mennünk , hogy tudatosuljanak bennünk azok a feltételezéseink , melyekről nem is tudtuk , hogy léteznek , és észrevegyük , hogy az ellenkezőjük is igaz lehet .


Kínában például vannak olyan orvosok , akik szerint az ő dolguk az , hogy mi egészségesek maradjunk .


Ezért minden hónapban fizetünk nekik , amikor egészségesek vagyunk , de ha megbetegszünk , akkor nem , hiszen nem sikerült elérniük a kitűzött célt . Akkor lesznek gazdagok , ha mi egészségesek maradunk , és nem akkor , ha betegek leszünk .


( Taps ) A zenében " " egy " " -nek többnyire a leütést , a zenei ritmus kezdetét tekintjük : egy , két , há ... , négy .


De a nyugat-afrikai zenében " " egy " " alatt a ritmus végét értik , hasonlóan a mondat végét jelző ponthoz .


Ez nemcsak a ritmust hallgatva figyelhető meg , hanem a számolásnál is : Két , há ... , négy , egy .


És ez a térkép is pontos .


( Nevetés ) Van egy mondás , mely szerint bármit is állítunk Indiával kapcsolatban , annak az ellentéte is igaz .


Ezért soha ne felejtsük el , legyünk itt a TED-en vagy bárhol máshol , hogy bármilyen briliáns ötletet is találunk ki vagy hallunk , annak az ellentéte is igaz lehet .


Domo arigato gozaimashita . ( Köszönöm szépen ! )


Azért kezdtem menekültekkel dolgozni , mert szerettem volna a segítségükre lenni . A segítségnyújtás pedig történetük elmesélésével kezdődik .


Mindig , amikor menekültekkel találkozom , _ _ NULL _ _


Ki bombázta le a házad ?


Ki ölte meg a fiad ?


A családod többi tagja életben maradt ?


Hogyan boldogulsz menekültként ?


Ám van egy kérdés , amely szerintem a legfontosabbra világít rá , mégpedig : Mit vittél magaddal ?


Mely dolgot tartottad annyira fontosnak , hogy magaddal vidd , miközben a bombák a városodban robbantak , és a fegyveresek egyre közelebb értek a házadhoz ?


Egy ismerős szíriai menekült fiú azt mondta , hogy mikor élete közvetlen veszélyben volt , ő nem habozott .


A középiskolai bizonyítványát vette magához , amit később megindokolt nekem .


Azt mondta : " " a középiskolai bizonyítványt vettem magamhoz , mert az életem múlt rajta . Kockára tette az életét , hogy magával vihesse .


Az iskola felé tartva mesterlövészeket cselezett ki .


Az osztályterme néha megrázkódott a bombák és a tüzérségi tűz keltette zajtól . Édesanyja szavaival élve : " " Minden nap , minden reggel kértem őt : ' Kincsem , kérlek , ne menj az iskolába . ' " " Mikor a fiú megmakacsolta magát , " " Megöleltem , mintha az lenne az utolsó alkalom " " — mondta .


Ám a fiú így felelt az anyjának : " " Mindenki fél , de eltökéltük , hogy elvégezzük az iskolát , és ez segít úrrá lenni a félelmünkön . " " Egy nap azonban a családnak szörnyű hír jutott tudomására .


Hany nagynénjét , nagybátyját és unokatestvérét megölték otthonaikban , mert megtagadták , hogy elhagyják azokat .


_ _ NULL _ _


Menekülniük kellett .


El is indultak még aznap az autójukkal , Hanyt hátul rejtették el , mert ellenséges katonákkal teli ellenőrzőpontokon kellett áthaladniuk .


Át akarták lépni a határt Libanonba , ahol békére lelnének ,


azonban egy rendkívüli nehézségekkel teli , és egyhangú élet kezdődött el számukra .


Nem tehettek mást , minthogy építettek egy kunyhót egy sáros szántóföld mellett . Ez itt Ashraf , Hany bátyja , aki épp kint játszik .


Azon a napon a világ legnagyobb menekültekből álló gyülekezetéhez csatlakoztak Libanonban , mely egy kis ország .


Mindössze négymillió lakosa van , és egymillió szíriai menekült él a területén .


Nincs olyan kisváros , nagyváros vagy falu , ahol ne lennének szíriai menekültek .


Ez igazán figyelemreméltó nagylelkűség és emberiesség .


Gondoljuk át ezt arányaiban .


Olyan ez , mintha Németország teljes népessége , azaz 80 millió ember , mindössze 3 év alatt az Egyesült Államokba menekülne .


Szíria teljes népességének a fele szakadt el a gyökereitől , legtöbbjük az ország belsejében .


Hat és fél millió embernek kellett az életéért futnia .


Jóval több , mint 3 millió ember lépte át a szomszédos országok határait és talált azokban menedéket , és ahogy látják , csak egy kis részük ment tovább Európába .


Számomra az a legaggasztóbb , hogy a szíriai menekültek fele gyermekkorú .


Lefényképeztem ezt a kicsi lányt


mindössze két órával azután , hogy egy Szíriából Jordániába tartó kimerítő vándorlás után megérkezett .


A legnagyobb gondot pedig az jelenti , hogy a szíriai menekült gyermekeknek csak a húsz százaléka jár Libanonban iskolába .


És mégis , a szíriai menekült gyermekek , és minden menekült gyermek azt mondja , hogy az oktatás a legfontosabb az életükben .


Miért ? Mert lehetővé teszi számukra , hogy a jövőjükre gondoljanak , és nem a múltban átélt borzalmakra ,


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Néhány vidám és nevetéssel teli pillanatot is töltöttünk együtt szeretett öccsével , Ashraffal .


Ám soha nem fogom elfelejteni , _ _ NULL _ _


Azt mondta : " Ha nem vagyok tanuló , semmi nem vagyok . "


Hany egyike annak az 50 millió embernek , akik ma a világon elszakadtak gyökereiktől .


A II. világháború óta soha nem üldöztek el ennyi embert erőszakkal .


Szóval miközben hatalmas lépéseket teszünk előre az egészségügy , a technológia , az oktatás , és a tervezés területén , veszélyesen keveset teszünk az áldozatokért , és túlzottan is keveset azért , hogy megállítsuk és megelőzzük a háborúkat , melyek miatt el kell menekülniük otthonaikból .


Az áldozatok száma pedig egyre nő .


Minden egyes nap ... _ _ NULL _ _ 32.000 embert üldöznek el erőszakkal otthonaikból . 32.000 embert .


Ezt a felvételt a jordániai-szíriai határon készítettük , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ kockáztatva az életüket , csakhogy elérjék az Európa nyújtotta biztonságot .


Ez a szíriai fiatalember túlélte egy ilyen csónak elsüllyedését . A legtöbben megfulladtak , ő pedig azt mondta nekünk : " " A szíriaiak csak egy békés helyet keresnek , ahol senki nem bántja , senki nem alázza meg , és öli meg őket . Nos , szerintem ez a minimum .


Kellenek még a gyógyításra , oktatásra szánt helyek , és akár lehetőségek is .


Az amerikaiaknak és az európaiaknak az a benyomása , hogy arányaiban rengeteg menekült érkezik az országukba , ám valójában a menekültek többsége , 86 százaléka a fejlődő országokban él , melyek a saját közbiztonságuk hiányával , a saját népességük eltartását érintő problémáikkal , valamint szegénységükkel kell megküzdjenek .


Tehát a világ jóléti társadalmainak el kellene ismerniük azoknak az országoknak a nagylelkűségét és emberségét , amelyek oly sok menekültet fogadnak be .


Továbbá minden egyes országnak gondoskodnia kellene arról , hogy _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


( Taps ) Köszönöm .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Segíthetünk nekik felemelkedni .


_ _ NULL _ _ többek átmenetileg lakott területeknél , ahol az emberek elgyötörten várják a háború végét .


Inkább úgy tekintsünk rájuk , mint a kiválóság központjaira , ahol a menekültek úrrá lehetnek az őket ért traumán , és felkészülhetnek a napra , mikor a pozitív változás és a társadalmi átalakulás ügynökeiként térhetnek haza .


Ennek nagyon is van értelme , ám eszembe jut az a szörnyű háború , mely 22 évig tombolt Szomáliában .


Képzeljék el az életet ebben a táborban .


Én voltam ebben a táborban .


Dzsibutiban van , Szomáliában , egy annyira kieső helyen , hogy csak helikopterrel tudtunk odajutni .


Poros és szörnyen forró volt .


Egy iskolában tettünk látogatást , és elkezdtünk beszélgetni a gyerekekkel , majd megpillantottam ezt a lányt a terem másik végében . Ránézésre annyi idős lehetett , mint a lányom . Odamentem hozzá , és elkezdtem beszélgetni vele .


Azokat a kérdéseket tettem fel , amelyeket a felnőttek kérdeznek a gyerekektől , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ és mondta nekem azt , hogy " " Nekem nincs jövőm .


Vége az iskolában töltött napjaimnak . " " _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ " Építünk nektek egy iskolát . "


Majd azt gondoltam : micsoda veszteség .


Neki kellene lenni és ő is Szomália jövője .


Egy Jacob Atem nevű fiúnak más sors jutott osztályrészül , de csak miután átélt egy szörnyű tragédiát .


Mindössze hét évesen szemtanúja volt , ahogy a faluját Szudánban porig égették . Az is tudomására jutott , hogy apját , anyját és a teljes családját legyilkolták azon a napon .


Csak az unokatestvére menekült meg , és ők ketten hét hónapig vándoroltak , — olyan fiúkról van szó , mint ő — miközben vadállatok és fegyveres bandák üldözték őket . Végül eljutottak a menekülttáborokba , ahol biztonságra leltek , és az azt követő hét évet egy kenyai menekülttáborban töltötték .


Ám az élete gyökeresen megváltozott , mikor megkapta az esélyt arra , hogy az Egyesült Államokba áttelepítsék , és szeretetteljes nevelőszülőkre talált , elkezdhetett iskolába járni . Azt akarta , hogy megosszam Önökkel ezt a büszkeséggel teli pillanatot , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ ahol közegészségügyből folytat doktori tanulmányokat . Büszkén újságolta , hogy _ _ NULL _ _ hogy alapított egy rendelőintézetet _ _ NULL _ _


Térjünk most vissza Hanyhoz .


Amikor elmondtam neki , hogy lehetőségem nyílik arra , hogy Önök előtt beszéljek itt , a TED színpadán , megengedte , hogy felolvassak egy verset , melyet e-mailben küldött el nekem .


Ezt írta : " " Hiányzom magamnak , hiányoznak a barátaim , a regényolvasás és a versírás , a madarak és a reggeli tea .


A szobám , a könyveim , én magam , és minden , ami mosolyra fakasztott .


Ó , mily sok álmom várt a megvalósulásra . " " _ _ NULL _ _ ha nem fektetünk be a menekültekbe , azzal hatalmas lehetőséget szalasztunk el .


Ha magukra hagyjuk őket , akkor ki lesznek téve a kizsákmányolásnak és a kihasználásnak , továbbá képzetlenek és iskolázatlanok maradnak , és még további évekkel később tudnak visszatérni hazájukba békében és jólétben .


Úgy hiszem , hogy a gyökereiktől elszakadt emberek irányában tanúsított bánásmódunk formálja majd világunk jövőjét .


A háború áldozatainál lehet a tartós béke kulcsa , és a menekültek azok , akik megállíthatják az erőszak körforgását .


Hany fordulóponthoz érkezett .


Szeretnénk segíteni neki egyetemre menni , és mérnökké válni , ám a forrásaink elsősorban az életben maradáshoz szükséges alapvető dolgokra vannak fenntartva , mint pl. sátrak , takarók , matracok , konyhai eszközök , élelmiszeradagok , és némi gyógyszer .


Az egyetem luxus .


Ám ha hagyjuk ezen a sáros szántóföldön _ _ NULL _ _ tagjává válik .


Hany története tragédia , de nem kell így végződnie


Köszönöm .


( Taps )