Când aveam 11 ani îmi amintesc cum m-am trezit într-o dimineață într-o atmosferă de bucurie .


Tatăl meu asculta BBC News la micuțul său radio gri .


Avea un zâmbet larg pe față , ceea ce era neobișnuit atunci pentru că știrile de obicei îl deprimau .


" " Au plecat talibanii ! " " a strigat tata .


Nu știam ce însemna , dar vedeam că tata era foarte , foarte fericit .


" " Poți merge la o școală adevarată acum " " , a spus .


O dimineață pe care n-o voi uita niciodată .


O școală adevarată !


Vedeți , aveam 6 ani când talibanii au pus stăpânire pe Afghanistan și au decretat ilegal ca fetele să meargă la școală .


Așa că , în următorii 5 ani , m-am îmbrăcat ca un băiat ca s-o însoțesc pe sora mea mai mare , care nu mai avea voie să fie singură în afara casei , către o școală secretă


Era singura metodă prin care amândouă puteam primi o educație .


În fiecare zi , alegeam o rută diferită ca nimeni să nu suspecteze unde ne duceam .


Ne ascundeam cărțile în pungi pentru alimente ca să pară că eram pur și simplu la cumpărături .


Școala era într-o casă , peste 100 eram îngrămădite într-o mică sufragerie .


Era călduros iarna dar extrem de cald vara .


Toți știam că ne riscăm viețile — profesoara , elevele , chiar și părinții .


Din când în când , orele se anulau brusc timp de o săptămână pentru că talibanii intrau la bănuieli


Întotdeauna ne întrebam ce știau despre noi .


Eram oare urmărite ?


Știau oare unde locuiam ?


Eram înspăimântate , dar chiar și așa , școala era locul unde voiam să fim .


Am fost foarte norocoasă să cresc într-o familie în care educația era apreciată și fiicele prețuite .


Bunicul meu a fost un om extraordinar pentru vremea sa .


Un hoinar dintr-o provincie îndepărtată din Afghanistan , a insistat ca fiica sa , mama mea , să meargă la școală , iar pentru asta a fost dezmoștenit de către tatăl său .


Însă mama mea educată a devenit profesoară .


Iat-o .


S-a pensionat acum 2 ani , doar pentru a transforma casa noastră într-o școală pentru fete și femei din cartier .


Și tatăl meu - iată-l - a fost primul din familia sa care a primit o educație .


Nu încăpea îndoială că ai săi copii vor primi o educație , inclusiv fiicele sale în ciuda talibanilor , în ciuda riscurilor .


Pentru el , era mai riscant să nu își educe copiii .


În timpul dominației talibane , îmi amintesc , erau momente când eram așa frustrată de viața mea , îmi era mereu teamă și nu prevedeam niciun viitor .


Voiam să renunț , însă tatăl meu , spunea , " " Ascultă , fata mea , poți pierde tot ce ai în viață .


Banii îți pot fi furați . Poți fi forțată să-ți părăsești căminul în timpul unui război .


Singurul lucru care va rămâne mereu cu tine e ceea ce ai aici . Dacă va trebui să ne vindem sângele ca să-ți plătim taxele de școlarizare , o vom face .


Încă mai vrei să renunți ? " " În prezent am 22 de ani .


Am fost crescută într-o țară distrusă de zeci de ani de război .


Mai puțin de 6 % din tinerele de vârsta mea au reușit să treacă de liceu , șiardacă familia mea n-ar fi fost atât de dedicată în a-mi oferi o educație , aș fi fost una dintre ele .


În schimb , sunt o mândră absolventă a Middlebury College .


( Aplauze ) Când m-am întors în Afghanistan , bunicul meu , cel exilat din casa lui pentru îndrăzneala de a-și educa fiicele , a fost printre primii care m-au felicitat .


Nu numai că se lăuda cu diploma mea universitară , dar și cu faptul că eram prima femeie , și că sunt prima femeie care l-a plimbat cu mașina pe străzile din Kabul .


( Aplauze ) Familia mea crede în mine .


Am visuri mari , dar familia mea are visuri și mai mari în privința mea .


De aceea sunt ambasadoarea globală a 10x10 , o organizație globală pentru educarea femeilor .


De aceea am co-fondat SOLA , primul și poate singurul internat pentru fete din Afganistan , o țară unde e încă riscant pentru fete să meargă la școală .


Partea incitantă e că văd eleve la școala mea ambițioase , profitând de oportunități .


Și îi văd pe părinții și tații lor care le sprijină cum au facut și părinții mei , în ciuda și chiar în fața opoziției descurajante .


Ca Ahmad . Acesta nu e numele său adevărat , și nu vă pot arăta chipul său , dar Ahmad e tatăl uneia dintre elevele mele .


Cu mai puțin de o lună în urmă , el și fiica sa se întorceau de la SOLA către satul lor , și literalmente au fost la câteva minute de a fi uciși de către o bombă de pe marginea drumului .


Când a ajuns acasă , a sunat telefonul , și o voce l-a amenințat că dacă își mai trimite fiica înapoi la școală , vor încerca din nou .


" " Ucide-mă acum , dacă vrei , " " a spus el , " " dar nu voi distruge viitorul fiicei mele din cauza ideilor tale învechite și înapoiate . " " Ceea ce am ajuns să realizez în legătură cu Afghanistanul , ceva adeseori contrazis în Occident , e că în spatele multora dintre noi care reușesc în viață există un tată care realizează valoarea fiicei lui , care percepe succesul ei ca pe succesul lui .


Nu e drept să spun că mamele nu sunt esențiale pentru succesul nostru .


De fapt , ele sunt adeseori negociatoarele primordiale și hotărâtoare către un viitor strălucit pentru fiicele lor . Dar în contextul unei societăți ca Afghanistan , avem nevoie de spirjinul bărbaților .


Sub dominația talibană , fetele care mergeau la școală cu sutele - aminiți-vă , era ilegal .


Însă azi , peste 3 milioane de fete sunt în școală în Afganistan .


( Aplauze ) Afghanistan pare atât de diferit de aici , din America .


Consider că americanii văd fragilitatea schimbării .


Mă tem că aceste schimbări nu vor dura mult după retragerea trupelor americane .


Însă când mă duc înapoi în Afghanistan , când văd elevele din școala mea și părinții care le sprijină , care le încurajează , văd un viitor promițător și o schimbare durabilă .


Pentru mine , Afghanistan e o țară a speranței și a posibilităților nelimitate , și în absolut fiecare zi fetele din SOLA îmi amintesc de acest fapt .


Ca și mine , au visuri mari .


Vă mulțumesc .


( Aplauze )


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Iar acum veţi vedea cum albuşul şi gălbenuşul au fost separate .


_ _ NULL _ _ care poate crea lucruri și mai sofisticate , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ că universul nu evoluează


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Și sunt comercializate de o specie conectați prin comerț , călătorii și Internet _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ complexitatea reprezentată de tine , de mine _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ dar cu mare dificultate .


Așa apar lucruri ușor mai complicate .


Lucrurile complexe devin mai fragile , _ _ NULL _ _ condițiile Goldilocks devin tot mai stringente , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ despre cum crează Universul compexitate , _ _ NULL _ _


( Râsete ) _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Conține tot ce există în Universul prezent , _ _ NULL _ _


La început e doar o negură , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ energia însăși se sfărâmă în forțe distincte inclusiv electromagnetism și gravitație .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


Asta-i de 2 ori cât a existat omenire pe această planetă .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ pentru că de fapt știm foarte multe


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ cu sateliți ca satelitul WMAP _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ zonele albastre sunt cu o miime de grad mai reci _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ și , bam ! _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ toate aceste elemente se combină , turbionează , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ și mult mai capabile să genereze complexitate avansată .


Această forță operează pe distanțe mult mai mici decât gravitația , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ iar planetele , evident , sunt numai bune , _ _ NULL _ _


În lichide , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Și adânc sub aceste oceane în crăpături în crusta Pământului exista căldură care se infiltra din interiorul Pământului , și exista și o mare diversitate de elemente .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ și atomii s-au combinat în tot felul de combinații exotice .


Dar bineînțeles , viața e mai mult


Acumulează noi moduri de-a face organisme vii _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ Dar grozave vești pentru strămoșii noștri mamiferi _ _ NULL _ _ în nișele lăsate libere de dinozauri .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ că poate supraviețui indivizii care învață acea informație , _ _ NULL _ _


Din acest motiv , ca specie , suntem așa creativi _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ dar apoi vedem oameni migrând în medii noi — _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ încât acum părem a forma _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ încât subminăm condițiile Goldilocks _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Din acest motiv suntem un grup _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ căci Daniel și generația lui _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Oamenii încep să-și pună etichete din clipa în care se văd unii pe alții — Este acea persoană periculoasă ? Sunt ele atractive ?


Sunt un potențial partener ? Sunt ei o ocazie de conectare în rețea ?


Facem această mică interogație când cunoaștem oameni pentru a face un rezumat mental despre ei .


Cum te numești ? De unde ești ?


Câți ani ai ? Cu ce te ocupi ?


Apoi treci la lucruri mai personale .


Ai avut vreodată vreo boală ?


Ai divorțat vreodată ?


Îți miroase urât respirația în timp ce-mi răspunzi acum la interogație ?


Ce îți place ? Cine îți place ?


Te culci cu femei sau cu bărbați ?


Am înțeles .


Suntem neurologic conectați să căutăm persoane ca noi .


Începem să creăm grupuri de îndată ce avem destulă experiență să știm cum e să fii acceptat .


Creăm legături bazându-ne pe orice putem — preferințe muzicale , rasă , sex , zona în care am crescut .


Căutăm mediile care întăresc alegerile personale .


Câteodată , totuși , simpla întrebare " " ce ești de meserie ? " " dă impresia că ți se deschide o cutiuță și ți se cere să te înghesui în interiorul ei .


Deoarece am descoperit că etichetele sunt prea limitative .


Cutiile sunt prea înguste .


Și asta poate deveni foarte periculos .


Iată o câteva aspecte despre mine înainte de a merge prea departe .


Am crescut într-un mediu foarte ocrotitor .


Am fost crescută în centrul Manhattan-ului la începutul anilor ' 80 , la două străzi de epicentrul muzicii punk .


Am fost protejată de pacostea fanatismului și de restricțiile sociale ale unei creșteri religioase .


De unde vin eu , dacă nu ești un travestit sau un gânditor radical sau un artist de orice fel , atunci tu erai ciudatul .


( Râsete ) A fost o creștere neortodoxă , dar ca un copil pe străzile orașului New York , înveți cum să te încrezi în propriile instincte , înveți cum să trăiești cu propriile tale idei .


Când aveam 6 ani , am decis că vreau să fiu băiat .


Am mers la școală într-o zi și copiii nu m-au lăsat să joc cu ei basketball .


Au spus că nu lasă fetele să joace .


Am plecat acasă și m-am ras pe cap și m-am întors ziua următoare zicând " " sunt băiat . " " Cine își dă seama , nu ?


Când ai 6 ani , poate poți face asta .


Voiam ca nimeni să nu știe că eram fată și n-au știut .


Am continuat șarada timp de 8 ani .


Asta sunt eu la 11 ani .


Jucam rolul unui puști , Walter , într-un film numit " " Julian Po . " " Eram un mic vagabond dur care îl urmărea pe Christian Slater și pe car îl cicălea .


Vedeți , eram de asemenea un copil actor , care dubla straturile interpretării identității mele , pentru că nimeni nu știa de fapt că eu sunt o fată jucând rolul unui băiat .


De fapt , nimeni din viața mea nu știa că eram fată — nici profesorii la școală , nici prietenii mei , nici regizorii cu care am lucrat .


Copiii veneau deseori la mine în clasă și mă apucau de gât să vadă mărul lui Adam sau mă apucau de organele genitale să vadă cu ce lucrez .


Când mergeam la baie , îmi întorceam pantofii ca să pară că mă ușuram stând în picioare .


La petrecerile peste noapte aveam atacuri de panică încercând să conving fetele să nu mă sărute fară să mă dau de gol .


Merită totuși menționat că nu îmi uram corpul sau organele genitale .


Nu simțeam că eram în corpul greșit .


Simțeam că interpretez acest act elaborat .


Nu m-aș fi catalogat ca transsexual .


Totuși , dacă familia mea ar fi fost genul care să creadă în terapie , probabil m-ar fi diagnosticat ca ceva de tipul sex dysmorphic și m-ar fi pus pe hormoni ca să prevină pubertatea .


Dar în cazul meu , pur și simplu m-am trezit când aveam 14 ani și am decis că vreau să fiu din nou fată .


Am atins pubertatea și nu aveam idee ce înseamna să fii fată . Eram pregătită să aflu cine eram cu adevărat .


Când un copil se comportă așa cum am făcut eu , nu trebuie neapărat să se dezvăluie , nu-i așa ?


Niciunul nu e întocmai șocat .


( Râsete ) Dar părinții mei nu mi-au cerut să mă definesc .


Când aveam 15 ani și l-am chemat pe tatăl meu să-i spun că m-am îndrăgostit , ultimul lucru în mintea noastră era să discutăm despre consecințele faptului că prima mea iubire era o fată .


Trei ani mai târziu , când m-am îndrăgostit de un bărbat , niciunul dintre părinții mei nu și-a dat ochii peste cap .


E una dintre binecuvântările copilăriei mele neortodoxe că niciodată nu mi s-a cerut să mă definesc ca ceva anume într-un moment anume .


Mi s-a permis să fiu eu , crescând și schimbându-mă în orice moment .


Cu aproape cinci ani în urmă , Propunerea 8 , marea dezbatere a căsătoriei între homosexuali crea multă agitație în această țără .


Pe atunci , să mă căsătoresc nu era ceva la care petrecusem mult timp gândindu-mă .


Dar m-a frapat faptul că America , o țară cu o istorie de drepturi civile atât de pătată , putea repeta greșelile trecute atât de scandalos .


Îmi amintesc urmărind o discuție la televizor și gândindu-mă cât de interesant era că separarea bisericii de stat trăgea niște frontiere geografice de-a lungul țării , între locuri în care oamneii credeau în biserică și locuri în care oamenii nu credeau .


Și apoi , această temă trăgea frontiere geografice în jurul meu .


Dacă acesta era un război cu două părți disparate , eu , în lipsa altor opțiuni , eram în echipa homosexualilor , deoarece nu eram 100 % heterosexuală .


La acel moment abia începeam să ies din criza personală de identitate de 8 ani care m-a văzut trecând de la a fi băiat la fata ciudată care arăta ca un băiat în haine de fată la extrema opusă la această foarte slabă , fată exagerând gesturile feminine și alergând după băieți , și în final doar o explorare ezitantă a ceea ce eram cu adevărat , o fată băiețoasă căreia îi plăceau atât băieții , cât și fetele în funcție de persoană .


Am petrecut un an fotografiind această nouă generație de fete , ca mine , care se simțeau la graniță - fete care fac skateboard , dar într-o lenjerie dantelată , fete care aveau o tunsoare băiețească dar aveau manichiura feminină fete care își asortau fardul de pleoape cu genunchii juliți , fete cărora le plac fetele și băieți cărora le plac și băieții și fetele toți urând să fie împachetați în patul lui Procust .


Iubeam acești oameni și admiram libertatea lor , dar priveam cum lumea din afara bulei noastre utopice exploda în aceste dezbateri furioase unde criticii începeau să compare la televiziunea națională dragostea noastră cu bestialitatea .


Această puternică conștiință m-a cuprins că eram o minoritate în propria mea țară , bazat pe o fațetă a caracterului meu .


Eram legal și indiscutabil un cetățean de mâna a doua .


Nu eram o activistă .


Nu am fluturat niciun steag în viața mea .


Dar eram măcinată de această întrebare : Cum putea cineva să voteze să priveze de drepturi o mare varietate de oameni pe care eu îi cunoșteam , bazându-se pe un singur element al caracterului lor ?


Cum puteau să spună că noi ca grup nu merităm drepturi egale ca oricine altcineva ?


Măcar eram un grup ? Ce fel de grup ?


Au cunoscut măcar acești oameni deliberat o victimă a discriminării lor ?


Știau împotriva cui votau și care era impactul ?


Și apoi mi-a venit în minte , poate dacă puteau să se uite în ochii oamenilor pe care îi azvârleau în categoria de cetățeni de mâna a doua , poate le-ar veni mai greu s-o facă .


Poate le-ar tăia avântul .


Evident nu puteam aduna 20 de milioane de oameni la același dineu , așadar am găsitt o cale prin care puteam să-i prezint fotografic pe fiecare fără niciun artificu , fără nicio lumină fără nicio manipulare de orice tip din partea mea .


Într-o fotografie poți examina mustățile unui leu fără teama că îți va sfâșia fața .


Pentru mine , fotografia nu e doar expunerea unui film , e expunerea privitorului la ceva nou , la unui loc în care nu a mai fost înainte , dar cel mai important , la oamenii de care s-ar putea teme .


Revistele prezintă prin fotografii generații de oameni cu culturi îndepărtate pe care ei niciodată nu știau că există .


Așadar am decis să fac o serie de portrete simple , poze de identitate dacă vrei .


Practic am decis să fotografiez pe oricine din această țară care nu era 100 % heterosexual , care , dacă nu știați , sunt un număr nelimitat de persoane .


( Râsete ) A fost un proiect amplu și ca să-l realizăm , am avut nevoie de ajutor .


Am alergat prin gerul cumplit și am fotografiat fiecare persoană la care știam că pot ajunge în februarie în urmă cu doi ani .


Am făcut aceste fotografii , am mers la HRC și le-am cerut un ajutor .


Au finanțat două săptămâni de filmări în New York .


Și apoi am făcut asta .


( Muzică ) Video : Sunt iO Tillett Wright și sunt un artist născut și crescut în New York City . ( Muzică )


„ Adevăruri Evidente ” - înregistrare fotografică a LGBTQ America Today .


Țelul este să fac un simplu portret al oricui care e orice altceva decât 100 % heterosexual sau simte că intră în spectrul LGBTQ în orice fel .


Țelul meu e să arăt umanitatea care există în fiecare dintre noi prin simplitatea chipului .


( Muzică ) " Considerăm aceste adevăruri ca fiind evidente : toți oamenii au fost creați egali . "


E scris în Declarația de Independență .


Eșuăm ca națiune să susținem principiile pe care ne-am fondat .


Nu există egalitate în Statele Unite ale Americii .


[ " " Ce înseamnă egalitate pentru tine ? " " ] [ " " Căsătorie " " ] [ " " Libertate " " ] [ " " Drepturi civice " " ] [ " " Tratează fiecare persoană așă cum te tratezi pe tine " " ] E atunci când nu trebuie să te gândești la ea , pur și simplu .


Lupta pentru drepturi egale nu e doar despre căsătoria dintre homosexuali .


Astăzi în 29 de state , mai mult de jumătate din țară , poți fi concediat legal doar pentru sexualitatea ta .


[ " " Cine e responsabil pentru egalitate ? " " ] Am auzit sute de persoane dând același răspuns : " Toți suntem responsabili pentru egalitate . "


Până acum am fotografiat 300 de chipuri în New York City .


Și nu am fi fost capabili să facem nimic din toate acestea fără sprijinul generos al Campaniei Drepturile Omului .


Vreau să duc proiectul de-a lungul țării .


Vreau să vizitez 25 de orașe americane și să fotografiez 4.ooo sau 5.000 de oameni .


Asta e contribuția mea pentru lupta drepturilor civice din generația mea .


Vă provoc să priviții chipul acestor oameni și să le spuneți că merită mai puțin decât orice altă ființă umană .


( Muzică ) Adevăruri evidente 4.000 de chipuri de-a lungul Americii ( Muzică ) ( Aplauze ) iO Tilett Wright : Absolut nimic nu ne-ar fi putut pregăti pentru ce a urmat .


Aproape 85.00 de persoane au urmărit videoul și au început să ne trimită email de peste tot din țară , cerându-ne să venim în orașele lor și să-i ajutăm să-și arate chipurile .


Mult mai mulți oameni decât am anticipat au vrut să-și arate chipurile .


Așadar mi-am schimbat obiectivul imediat la 10.000 de chipuri .


Acel video a fost făcut în primăvara lui 2011 , și până astăzi am călătorit în aproape 20 de orașe și am fotografiat aproape 2.000 de oameni .


Știu că aceasta e o prezentare verbală , dar aș vrea să avem un minut de tăcere și să te fac să te uiți la aceste chipuri deoarece nu e nimic ce aș putea adăuga la poze .


Pentru că dacă o fotografie valorează cât o mie de cuvinte , atunci o fotografie al unui chip are nevoie de un nou vocabular .


După ce am călătorit și am vorbit cu oameni în locuri ca Oklahoma sau micul oraș Texas , am găsit dovezi că premiza inițială era apusă .


Vizibilitatea e de fapt cheia .


Familiaritea e de fapt poarta către empatie .


O dată ce o problemă se ivește chiar în grădina ta sau în propria ta familie , ești mult mai probabil să cultivi simpatie pentru ea sau o nouă perspectivă asupra ei .


Bineînțeles , în călătoriile mele am întâlnit oameni care și-au renegat copiii pentru a fi altceva decât heterosexuali , dar de asemenea am întâlnit oameni care erau baptiști sudici care și-au schimbat biserica deoarece copilul lor era homosexual .


Încurajarea empatiei a devenit fundamentul Adevărurilor Evidente .


Dar iată ce am învățat cu adevărat interesant : Adevăruri Evidente nu șterge diferențele dintre noi .


Dimpotrivă , le subliniază .


Prezintă nu doar complexitățile găsite în procesiunea diferitelor ființe umane , ci și complexitățile găsite în fiecare persoană individuală .


Nu a fost cazul că aveam prea multe cutii , ci că aveam prea puține .


La un moment dat am realizat că misiunea mea să fotografiez homosexualii a fost prin natura sa greșită , pentru că există un milion de forme diferite de homosexuali .


Aici încercam să ajut , dar am perpetuat însuși lucrul pe care toată viața mea am încercat să-l evit - încă o cutie etichetată .


La un amumit moment am adăugat o întrebare la formularul care cerea oamenilor să se cuantifice pe o scară de la unu la 100 % homosexual .


Și am urmărit atâtea crize existențiale desfășurându-se în fața mea .


( Râsete ) Oamenii nu știau ce să facă pentru că nu au fost puși în față cu această opțiune înainte .


Poți să cuantifici sinceritatea ta ?


Odată ce au trecut peste șoc , totuși , mulți oameni au optat pentru ceva între 70 și 95 procent sau semnul de la 3 la 20 % .


Desigur , au fost o mulțime de oameni care au optat 100 % pentru una sau cealaltă , dar am descoperit că o mai mare proporție de oameni s-au identificat ca ceva ce era mai nuanțat .


Am descoperit că cei mai mulți oameni au intrat în spectrul a ceea ce eu am numit " " gri " " . Să clarific - e foarte important - în niciun fel nu spun că preferințele nu există .


Și nici măcar nu voi menționa problema alegerii versus imperative biologice , pentru că , dacă oricare dintre voi crede că orientarea sexuală e o alegere , vă invit să ieșiți afară și să încercați să fiți gri .


Vă voi face o fotografie doar pentru că ați încercat .


( Râsete ) Ceea ce spun e că ființele umane nu sunt ființe unidimensionale .


Cel mai important lucru dedus din sistemul procentual e următorul : Dacă homosexualii sunt aici și heterosexuali sunt dincolo , și în timp ce recunoaștem că cei mai mulți oameni se identifică ca ceva mai apropiat de un număr sau altul , există acest spectru vast de oameni care sunt în mijloc .


Și realitatea pe care o reprezintă e complicată .


Pentru că , de exemplu , dacă permiți o lege care permite șefului să-și concedieze angajatul pentru comportament homosexual , unde exact tragi linia ?


E aici , la oamenii care au avut până acum una sau două experiențe heterosexuale ?


Sau este aici la oamenii care au avut până acum doar una sau două experiențe homosexuale ?


Unde exact devine cineva cetățean de mâna a doua ?


Un alt lucru interesant pe care l-am învățat din proiectul meu și din călătoriile mele e ce agent de legătură slab e orientarea sexuală .


După ce am călătorit atât de mult și am cunoscut atâția oameni , lasă-mă să-ți spun , sunt atâția ticăloși și simpatici și democrați și republicani și sportivi și regine și orice altă polarizare la care poți să te gândești în cadrul comunității LGBT așa cum sunt în cadrul rasei umane .


Pe lângă faptul că avem o mână legală legată la spatele nostru și odată ce treci peste narațiunea împărtașită de prejudecată și luptă , doar a fi altceva decât heterosexual nu înseamnă neapărat că avem ceva în comun .


În proliferarea continuă de chipuri care devine mereu Adevăruri Evidente , pe măsură ce , sperăm , apar din ce în ce mai multe platforme , stațiile de autobuz , panourile publicitare , paginile de Facebook , screensavers , poate în vizionarea acestei procesiuni de umanitate , ceva interesant și folositor se va întâmpla .


Să sperăm aceste categorii , aceste numere , aceste cutii simplificate peste măsură vor deveni inutile și vor începe să dispară .


Pentru că , într-adevăr , ele nu descriu nimic din ceea ce vedem și pe nimeni pe care îl cunoaștem sau nimic din ceea ce suntem .


Ceea ce vedem sunt ființe umane în toată complexitatea lor .


Și văzându-i , face mai dificil să le negăm umanitatea .


Cel puțin sper că îngreunează negarea drepturile lor umane .


Așadar sunt eu în mod particular căruia tu ai alege să-i negi dreptul la adăpost , dreptul să adopte copii , dreptul la căsătorie , libertatea de a face cumpărăturile aici , să locuiască aici , să cumpere aici ?


Sunt eu singura pe care tu ai ales s-o renegi drept copilul tău sau fratele tău sau sora ta sau mama sau tatăl tău , vecinul tău , verișorul tău , unchiul tău , președintele , polițista sau pompierul ?


E prea târziu .


Pentru că deja sunt toate lucrurile acestea .


Suntem deja toate lucrurile acestea și întotdeauna am fost .


Așadar , vă rog , nu ne salutați ca pe niște străini , salutați-ne ca pe aproapele vostru . Punct .


Vă mulțumesc .


( Aplauze )


Sunt la 50 m adâncime într-un puț minier din Ghana .


Aerul îmbâcsit cu praf și căldură e greu de respirat .


Simt asudarea celor ce trec pe lângă mine în întuneric , și aproape nimic altceva .


Aud voci discutând , dar puțul e în esență o cacofonie a oamenilor tușind și a pietrei zdrobite cu unelte primitive .


Ca și ceilalți , port o lumină ieftină , pâlpâind pe capul meu , legată cu o bandă roasă de elastic . Dibuiesc cu greu lemnele slinoase care susțin pereții găurii de un metru pătrat coborând zeci de metri în adâncul pământului .


Când îmi alunecă mâna , mi-amintesc imediat de un miner întâlnit acum câteva zile . I-a alunecat mâna și a căzut în gol în josul puțului .


În timp ce vă vorbesc astăzi , oamenii aceia sunt tot în adâncul acelui hău riscându-și viața fără a fi plătiți și adesea murind .


Eu am ieșit la suprafață , am reușit să merg acasă , dar ei poate nu o vor face niciodată , fiindcă-s condamnați la sclavie .


De 28 de ani am cercetat culturi indigene din peste 70 de țări de pe 6 continente . În 2009 am avut marea onoare de a fi unicul expozant la Summitul de Pace din Vancouver .


Între oamenii excepționali întâlniți acolo , se află și un susținător al unui ONG , Free the Slaves , dedicat eradicării slaviei din epoca modernă .


Am început să vorbim despre sclavie . De fapt am început să învăț despre sclavie , pentru că , deși știam că există în lume , nu credeam că în așa măsură .


M-am simțit oribil după discuție și cu adevărat jenată de lipsa mea de cunoaștere a acestei atrocități din timpul vieții mele . Dacă eu nu știu , câți alți oameni nu știu ?


Aveam un gol arzător în stomac , așa că în câteva săptămâni am zburat la Los Angeles să-l întâlnesc pe directorul organizației Free the Slaves , ca să-i ajut .


Începuse călătoria mea în lumea sclaviei moderne .


Paradoxal , fusesem deja în multe dintre locurile astea .


Pe unele le consideram a doua casă .


De data asta însă , vedeam adesea schelete ascunse în dulapuri .


Se estimează că există mai mult de 27 de milioane de sclavi astăzi în lume .


Dublu față de numărul de oameni luați din Africa în timpul întregului comerț trans-atlantic cu sclavi .


Acum 150 de ani , un sclav pentru agricultură costa cam de trei ori salariul anual al unui muncitor american .


În cifrele actuale , ar însemna cam 50.000 $ .


Astăzi , familii întregi pot fi condamnate la sclavie pentru generații , pentru numai 18 $ .


E uluitor - sclavia generează profituri anuale de peste 13 miliarde de dolari în întreaga lume .


Mulți au fost păcăliți cu promisiuni false de o educație bună , o slujbă mai bună , ca să afle că de fapt sunt forțați să muncescă neplătiți , sub amințarea violenței , fără a putea să fugă .


Sclavia de azi înseamnă comerț , adică bunurile pe care sclavii le produc au valoare , pe când oamenii care le produc sunt dispensabili .


Sclavia există aproape peste tot în lume , deși e ilegală oriunde .


În India și Nepal am cunoscut cuptoarele de cărămidă .


Priveliștea asta ciudată și uluitoare era ca și cum aș păși în Egiptul antic sau infernul lui Dante .


La temperaturi de peste 50 ° C , bărbați , femei și chiar familii întregi , erau înfășurați într-o pătură grea de praf , în timp ce-și puneau pe cap o grămadă de cărămizi , până la 18 deodată , și le cărau de la cuptoarele arzânde la camioanele de la câteva sute de metri depărtare .


Imunizați de monotonie și extenuare , lucrează în liniște , făcându-și sarcina iar și iar , pentru 16 - 17 ore pe zi .


Nu au pauză de masă sau ca să bea apă , iar deshidratarea severă a făcut urinarea aproape nesemnificativă .


Căldura și praful erau atât de pătrunzătoare că aparatul foto nu putea fi atins de fierbinte ce era și n-a mai mers .


La fiecare 20 de minute , trebuia să mă întorc la mașină să-mi curăț aparatura , s-o pun sub aerul condiționat pentru a o reporni . Stăteam acolo și mă gândeam că aparatul are parte de un tratament mult mai bun decât acei oameni .


Întoarsă la cuptoare , aș fi vrut să plâng dar activistul pentru abolire de lângă mine mi-a spus : „ Lisa , să nu faci asta . Nu aici ! ” Mi-a explicat foarte clar că afișarea emoțiilor e foarte periculoasă în locuri ca acelea , și pentru mine și pentru ei .


Nu le puteam oferi niciun ajutor direct .


Nu le puteam da bani , nimic .


Nu eram cetățean al acelei țări .


Puteam în schimb să-i aduc într-o situație mai rea decât cea în care se aflau deja .


Trebuia să mă bazez pe munca org . Free the Slaves în interiorul sistemului , pentru eliberarea lor . Aveam încredere că o vor face .


Cât despre mine , trebuia să aștept până acasă ca să simt cu adevărat durerea din suflet .


În Himalaya am găsit copii cărând piatră kilometri întregi în jos , pe terenul muntos , la camioanele care așteptau pe drumurile din vale .


Lespezile mari de piatră erau mai grele decât copiii care le cărau ridicându-le pe cap cu niște hățuri făcute de mână , din sfori , bețe și zdrențe .


E greu să fii martorul unui lucru atât de copleșitor .


Cum putem influența ceva atât de insidios , dar atât de răspândit ?


Unii nici măcar nu știu că sunt sclavi , oameni care lucrează 16 - 17 ore pe zi pe nimic , pentru că s-au născut în situația asta .


Nu au cu ce s-o compare .


Când acești săteni și-au cerut libertatea , stăpânii lor le-au ars toate casele .


Oamenii ăștia nu aveau nimic , și erau atât de înfricoșați , voiau să renunțe , dar femeia din centru i-a îndemnat să persevereze . Activiștii pt abolire din teren i-au ajutat să-și închirieze o bucată de pământ a lor așa încât aceeași muncă ce le rupe spatele s-o facă acum pentru ei înșiși , să fie plătiți pentru ea și s-o facă în libertate .


Ne gândim adesea la traficul de carne vie când auzim cuvântul sclavie . Din cauza acestei percepții globale , am fost avertizată că îmi va fi greu să lucrez în siguranță , în special în această industrie .


În Kathmandu , am fost escortată de femei care fuseseră sclave sexuale .


M-au grăbit în jos pe niște scări strâmte care duceau la o pivniță murdară , luminată ușor fluorescent .


Nu era un bordel .


Era mai mult un restaurant .


Restaurantele cabină , cum se numesc în afacere , sunt locuri pentru prostituția forțată .


Fiecare are camere mici , separate , în care sclavii - femei , fete și băieți , unii de numai 7 ani , sunt forțați să întrețină clienții , încurajându-i să cumpere mai multă mâncare și alcool .


Fiecare cămăruță era întunecată și pătată , însemnată cu un număr pictat pe perete , partiționate cu un placaj și o perdea .


Muncitorii de aici îndură adesea abuzuri sexuale tragice , la mila clienților lor .


Stând în întunericul aproape complet , a revenit sentimentul acela de frică arzândă . În acea clipă nu mă puteam gândi decât la cum e să fii prins în capcana acelui infern .


Aveam o singură ieșire : scările pe care coborâsem acolo .


Nu erau uși prin spate .


Nu erau ferestre suficient de mari prin care să te cațeri .


Oamenii aceia nu aveau nicio scăpare . Dacă tot discutăm despre un subiect așa de dificil , e important să știm că sclavia , cu tot cu traficul de carne vie , are loc și sub proprii noștri ochi .


Mii de oameni sunt sclavi în agricultură , restaurante , serviciu domestic , și așa mai departe .


Recent , New York Times a scris că între 100 și 300 de mii de copii americani sunt vânduți ca sclavi sexuali în fiecare an .


E peste tot în jur , numai că n-o vedem .


Industria textilă e alta care ne vine ușor în gând când vorbim despre munca de sclav .


Am vizitat sate din India în care familii întregi erau sclavi în comerțul cu mătase .


Iată un portret de familie .


Tatăl are mâinile vopsite în negru , pe când copiii lui au mâinile albastre și roșii .


Amestecă vopseluri în butoaiele astea mari și înmoaie mătasea în lichid până la cot , dar vopseaua e toxică .


Traducătorul mi-a spus istoriile lor .


„ N-avem deloc libertate ” , au spus .


„ Însă sperăm încă să plecăm din casa asta într-o zi și să mergem în alt loc în care să fim plătiți pentru vopsit . ” Se estimează că mai mult de 4.000 de copii sunt sclavi pe lacul Volta , cel mai mare lac artificial din lume .


Când am ajuns prima oară , am fost să arunc o privire .


Am văzut ceea ce părea o familie de pescari pe o barcă , doi frați mai mari și niște mezini . Are sens , nu ?


Greșit . Erau toți sclavi .


Copii luați din familiile lor sunt traficați și dați dispăruți , fiind forțați să muncească ore nesfărșite în bărci pe un lac fără ca ei să știe măcar să înoate .


Băiețelul acesta are opt ani .


Tremura când s-a apropiat barca noastră , temându-se să nu dăm peste micul său canoe


Era îngrozit să nu-l aruncăm în apă .


Ramurile scheletice scufundate în lacul Volta prind adesea plasele de pescari . Niște copii obosiți și îngroziți sunt aruncați în apă ca să descurce sforile .


Mulți dintre ei se îneacă .


Nu-și amintește să nu fi fost vreodată forțat să lucreze pe lac .


De frica stăpânului , nu va fugi , iar fiindcă a fost tratat cu cruzime o viață întreagă , a transmis asta sclavilor mai tineri pe care îi conduce .


I-am întâlnit pe acești băieți la ora 5 dimineața , când trăgeau ultimele plase , dar munceau de la 1 dimineața


în noaptea rece și bătaia vântului .


Aceste plase cântăresc mai mult de jumătate de tonă când sunt pline de pește .


Să vă fac cunoștință cu Kofi .


Kofi a fost salvat dintr-un sat de pescari .


L-am întâlnit într-un adăpost în care Free the Slaves reabilitează victimele sclaviei .


Iată-l făcând baie la izvor , turnându-și apă în cap cu niște găleți mari . Vestea minunată e că în timp ce noi vorbim aici , Kofi a fost readus în sânul familiei sale . Mai mult de atât , familiei i s-au dat unelte cu care să-și câștige o pâine și să-și țină copiii la adăpost .


Kofi este reîncarnarea posibilității .


Ce persoană va deveni el fiindcă cineva a luat inițiativa și a vrut să-i schimbe viața .


Conducând pe o stradă din Ghana , cu parteneri ai Free the Slaves , un coleg activist pentru abolire pe un moped s-a îndreptat repede către noi și a bătut la geam .


Ne-a zis să-l urmăm pe o stradă murdară în junglă .


La finalul drumului ne-a grăbit afară din mașină și i-a spus șoferului să plece repede .


Apoi a arătat spre o potecă abia vizibilă și a zis : Asta e calea , asta e calea . Mergeți ! Am pornit pe cărare , îndepărtând lianele care blocau calea . După vreo oră de mers am văzut că poteca fusese inundată de ploile recente , așa că am ridicat aparatura foto deasupra capului , pentru că intrasem într-o apă până la piept .


După alte două ore de mers , cărarea unduită s-a sfârșit abrupt într-un luminiș . În fața noastră erau multe gropi , intrau toate într-un teren de fotbal . Toate erau pline cu sclavi muncind .


Multe femei aveau copii legați în spate în timp ce săpau pentru aur , mergând în apă otrăvită cu mercur .


Mercurul este folosit în procesul de extracție .


Minerii aceștia sunt sclavi într-un puț minier din altă zonă a Ghanei .


Ieșeau din puț leoarcă de la propria transpirație .


Mă uitam în ochii lor obosiți și roșii , mulți dintre ei stătuseră în mină 72 de ore .


Puțurile sunt adânci cam de 100 m . Sclavii cară afară saci grei de piatră ce vor fi transportați mai târziu în altă zonă , în care piatra va fi sfărâmată pentru a extrage aurul .


La prima vedere , locul sfărmării pare plin de oameni puternici , dar , privind de aproape , vedem unii mai puțin norocoși lucrând pe margini , inclusiv copii .


Sunt toți victime ale rănilor , bolii și violenței .


De fapt , e foarte probabil ca un om musculos ca ăsta să ajungă așa , torturat de tuberculoză și otrăvire cu mercur în numai câțiva ani .


Iată-l pe Manuru . Când a murit tatăl lui , unchiul său l-a luat să muncească cu el în mină , ca sclav .


Când a murit unchiul său , Manuru i-a moștenit datoria , ceea ce l-a condamnat să rămână sclav în mină .


Când l-am întâlnit lucra în mină de 14 ani , iar această rană la picior e de la un accident din mină . A fost așa sever că medicii au vrut să-i amputeze piciorul .


În plus , Manuru are tuberculoză , însă e forțat să lucreze zi și noapte în acel puț minier .


Chiar și așa , el visează să devină liber și educat , cu ajutorul activiștilor locali ca Free the Slaves . Hotărârea asta în fața unor lucruri de neînchipuit mă uluiește complet .


Vreau să aduc la lumină sclavia .


Când lucram în teren , aveam multe lumânări cu mine . Cu ajutorul translatorului meu , le împărtășeam oamenilor pe care-i fotografiam că voiam să le luminez poveștile și ananghia . Așadar , când eram și eu și ei în siguranță , am făcut pozele astea .


Știau că imaginea lor va fi văzută de voi , de lumea de afară .


Am vrut să știe că noi vom depune mărturie pentru ei , și că vom face tot ce putem pentru a le schimba puțin viața .


Cred cu certitudine că , dacă îi privim pe ceilalți ca oameni asemenea nouă , va fi foarte greu să tolerăm atrocități ca sclavia .


Astea nu-s imagini ale unor probleme , ci ale unor oameni , oameni reali , ca voi și ca mine . Cu toții merită aceleași drepturi , demnitate și respect în viață .


Nu trece nicio zi fără să mă gândesc la acești mulți oameni frumoși , dar maltratați , pe care am avut marea onoare să-i întâlnesc .


Sper ca aceste imagini să trezească o forță în cei care le văd , oameni ca voi , și sper ca acea forță să aprindă un foc , iar acel foc să arunce lumina asupra sclaviei , pentru că , fără acea lumină , bestia robiei va continua să trăiască în umbră .


Vă mulțumesc foarte mult !


( Aplauze )


Utilizarea sârmei în scopuri decorative în Africa de Sud datează de sute de ani .


Dar modernizarea le-a adus telecomunicaţiile şi un nou material , sub formă de sârmă de telefon .


Migraţia de la sate la oraşe înseamnă că noile materiale industriale obţinute au început să înlocuiască materialele naturale greu de obţinut .


Deci , aici puteţi vedea trecerea spre începutul utilizării materialelor contemporane .


Aceste obiecte datează de la începutul anilor ' 40 - sfârşitul anilor ' 50 .


În anii ' 90 , interesul şi pasiunea mea pentru formele de artă de tranziţie m-au condus către o nouă formă , care provenea dintr-un cartier sărac din afara Durbanului .


Şi am avut oportunitatea să încep să lucrez cu această comunitate , atunci au început să se dezvolte serios , şi să-i învăţăm să opereze cu dimensiunea , cu termeni ai designului .


Şi foarte repede , în decurs de un an , proiectul a crescut de la 5 la 50 de împletitori .


În curând am depăşit capacitatea pe care o putea acoperi punctele de colectare , astfel că i-am forţat pe producătorii de sârmă să ne ajute , şi nu numai să ne furnizeze materiale pe bobine dar şi să le producă conform cererilor noastre după culoare .


În acelaşi timp , mă gândeam , bine , există o mulţime de moduri de a produce produse contemporane , mai puţin etnice , dar mai contemporane .


Am dezvoltat o întreagă gamă de produse cu producţie la scară largă care , bineînţeles , şi-a găsit locul pe piaţa mai mare a produselor decorative ce puteau fi exportate şi , în acelaşi timp , comercializate şi pe piaţa locală .


Am început să experimentăm după cum vedeţi , în ceea ce priveşte forma , modelul , dimensiunea a devenit de asemenea importantă şi acesta a devenit proiectul nostru de suflet . Are succes , funcţionează deja de 12 ani , noi furnizăm produse pentru magazinele Conran şi Donna Karan şi este minunat .


Acesta este grupul nostru , grupul principal de împletitori .


Se adună în fiecare săptămână în Durban .


Toţi au conturi în bancă .


Toţi s-au mutat înapoi în ţinuturile rurale de unde provin .


Este o întrunire săptămânală pentru optimizarea producţiei .


Aceasta este comunitatea pe care v-am prezentat-o la început .


Şi ea , de asemenea , modernizată şi oferă locuri de muncă pentru 300 de împletitori .


Restul vorbeşte de la sine .


Vă mulţumesc foarte mult .


( Aplauze )


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


În epoca conflictelor globale şi a schimbărilor climatice mă aflu aici ca să răspund întrebării importante : De ce sexul e atât de bun ?


Dacă râdeţi înseamnă că ştiţi la ce mă refer .


Chris e un bun prieten din studenţie , _ _ NULL _ _


Iată de ce . În facultate am avut un proiect scurt să facem nişte ceasuri solare .


Iată-l pe al meu .


Se foloseşte de floarea-soarelui pitică , care creşte doar 30 de cm .


După cum ştiţi , floarea-soarelui urmăreşte soarele pe cer pe tot parcursul zilei .


Dimineaţa vezi în ce parte priveşte floarea şi faci semn pe partea albă de la bază .


La prânz marchezi poziţia nouă , iar seara la fel şi , gata ceasul .


Ştiu că ceasul meu nu spune ora exactă , dar îţi dă o idee generală folosind floarea .


În opinia mea , subiectivă şi deloc părtinitoare , e genial .


Totuşi , priviţi ceasul lui Chris .


Are 5 lupe cu câte un păhărel sub fiecare .


În fiecare păhărel e un alt ulei parfumat .


Dimineaţa , soarele cade pe prima lupă , care focalizează lumina pe păhărelul ei .


Asta face ca uleiul din el să se încălzească şi să emane mirosul specific .


După câteva ore soarele _ _ NULL _ _


Pe parcursul unei zile , 5 mirosuri diferite se vor dispersa în mediu .


Toată lumea din casă va putea spune ora doar după miros .


Acum înţelegeţi de ce îl urăsc pe Chris .


Am crezut că idea mea era destul de bună , _ _ NULL _ _ Am ştiut atunci că idea lui era mai bună , dar nu-mi puteam explica de ce .


Trebuie să ştiţi că urăsc să pierd .


Asta mă roade de peste 10 ani .


Să ne întoarcem la întrebarea cu sexul .


Mulţi ani după proiectul cu ceasurile solare , o domnişoară mi-a sugerat că poate sexul e atât de bun din cauza celor cinci simţuri .


Când mi-a spus asta am avut o revelaţie .


Aşa că am decis să evaluez experienţele trăite considerând cele 5 simţuri .


Am pus la punct graficul celor 5 simţuri .


Pe axa Y e o scară de la 0 la 10 , şi pe axa X sunt cele 5 simţuri .


Orice experienţă memorabilă urma să o trec pe grafic , ca pe un jurnal al simţurilor .


Un filmuleţ scurt ca să vedeţi cum funcţionează .


( Video ) Jinsop Lee : Mă numesc Jinsop , şi am să vă arăt azi cum arată mersul pe motor _ _ NULL _ _


Designer de motoare : Sunt [ neclar ] , tunez motoare .


( zgomot de motor ) [ Auz ] ] [ Tactil ] [ Văz ] [ Miros ] [ Gust ] JL : Aşa se alcătuieşte graficul celor 5 simţuri .


Trei ani am adunat date , eu şi câţiva prieteni , şi cum predam la facultate , _ _ NULL _ _


Iată câteva rezultate .


Primul e pentru tăiţei instant .


Sigur că gustul şi mirosul sunt sus , dar vedeţi că sunetul e la nivelul 3 .


Mulţi mi-au spus că mare parte _ _ NULL _ _


Ştiţi ... ( Sunet de tăiţei supţi ) Sigur că eu nu mai iau masa cu acei oameni .


Următorul e clubbing-ul .


Aici am găsit interesant faptul că gustul e pe 4 şi mulţi mi-au spus că e din cauza gustului băuturilor , _ _ NULL _ _


Cu ăştia continui să ies .


Bun , acum fumatul .


Aici pipăitul e pe 6 şi asta pentru că fumătorii mi-au spus că senzaţia de a ţine o ţigară şi de a o duce la buze e mare parte din act , ceea ce arată , puţin îngrijorător , ce design minunat au ţigările .


OK . Care ar arăta experienţa perfectă pe un grafic al celor 5 simţuri ?


Sigur că ar fi o linie orizontală sus .


Observaţi că nu se compară nici măcar cu cea mai intensă experienţă , cum ar fi condusul unei motociclete .


În toţi anii în care am cules date doar una singură se apropia de perfecţiune .


Sigur că e vorba de sex . Sex perfect .


Subiecţii spun că sexul perfect atinge toate cele 5 simţuri la cel mai înalt nivel .


Citez pe unul din studenţi , care spunea : _ _ NULL _ _


Aşa că teoria celor 5 simţuri explică de ce sexul e atât de grozav .


Lucrând la acest proiect mi-am amintit ceasul solar al lui Chris din tinereţe .


Mi-am dat seama că teoria mea explică şi de ce ceasul lui Chris e mult mai bun decât al meu .


Ceasul meu se baza de văz , şi poate puţin pe pipăit .


Iată-l pe al lui Chris .


E primul care foloseşte mirosul pentru a şti cât e ceasul .


Cât priveşte cele 5 simţuri , ceasul lui Chris e o revoluţie .


Asta am învăţat despre domeniul meu din teoria asta .


Până acuma , noi designerii ne-am axat să facem lucruri drăguţe şi plăcute atingerii , ceea ce înseamnă că am ignorat celelalte trei simţuri .


Ceasul lui Chris arată că stimulând măcar unul din celelalte simţuri , produsul e genial .


Ce-ar fi să începem să folosim teoria celor 5 simţuri în toate creaţiile noastre ?


Iată trei idei care mi-au venit repede .


Acesta e un fier de călcat , căruia i-am adăugat un mecanism de pulverizare , aşa că umpli rezervorul cu mirosul preferat , şi hainele îţi vor mirosi mai bine , iar călcatul va deveni _ _ NULL _ _


Îl putem numi " " parfumatorul " " . Alta :


mă spăl pe dinţi de două ori pe zi , dar dacă am avea o periuţă care să aibă gust de bomboane , iar când se termină gustul să ştii că e momentul să-ţi schimbi periuţa ?


Mai am o idee pentru clapele de la flaut sau clarinet .


Nu e vorba de cum arată . Îmi place şi cum se simt atunci când le apeşi .


Nu cânt la flaut sau la clarinet , aşa că m-am hotărât să le folosesc la un instrument la care cânt : telecomanda televizorului .


Când ne gândim la aceste 3 idei la un loc , vedeţi că teoria celor 5 simţuri nu schimbă doar modul în care folosim aceste produse ci şi aspectul lor .


În concluzie am găsit că teoria celor 5 simţuri e un instrument foarte folositor în evaluarea diferitelor experienţe din viaţa mea , _ _ NULL _ _ şi am încercat să le încorporez în creaţii .


Îmi dau seama că nu doar cele 5 simţuri fac viaţa interesantă .


Avem şase emoţii şi acel factor x care ne scapă .


Poate că ăsta va fi subiectul următoarei prezentări .


Până atunci , distraţi-vă folosind cele 5 simţuri în vieţile voastre şi în creaţiile voastre .


Încă ceva înainte să plec .


Asta aţi simţit în timp ce ascultaţi _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Cel mai bine facem asta cu bomboane gratuite .


Sunteţi pregătiţi ?


Bine .


( Aplauze )


_ _ NULL _ _


( Engleză ) M-am născut într-o familie din clasa de mijloc .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ pentru că nu era un loc pentru mine .


Familia mea era aici .


Puteam să trăim împreună .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Cineva care vine din Statele Unite .


M-am dus la cortul lui din tabără și i-am zis : _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ s-a dus vestea peste tot .


Așa că am întrebat : „ Ce se întâmplă ? ” _ _ NULL _ _


Erau cei mai urâți bărbați pe care vi-i puteți imagina .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Unde vin niște studente și toate învață Cartea Sfântă , Coranul . ” _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Am deschis clinici .


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ ( Râsete ) _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Aveam fonduri doar pentru pregătirea femeilor , _ _ NULL _ _


Doar garda mea de corp mai era , iar mie-mi pierise glasul . _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Pentru că proiectul de educaţie în nord , era deja în derulare .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Nu putem pregăti femei fără să ne ocupăm și de bărbați , _ _ NULL _ _


( Râsete ) _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


A fost o țară frumoasă . Frumoasă și pașnică . _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ Mulțumesc , mulțumesc . _ _ NULL _ _


Acesta este locul unde trăiesc . Locuiesc în Kenya , în partea de sud a Parcului Național Nairobi .


Acelea , din spate , sunt vacile tatălui meu , iar în spatele vacilor este Parcul Național Nairobi .


Spre sud , Parcul Național Nairobi nu este împrejmuit pe o bună bucată , ceea ce înseamnă că animale sălbatice precum zebrele migrează liber afară din parc .


Iar prădători precum leii le urmăresc şi iată ce fac .


Ne ucid vitele .


E una dintre vitele ucise peste noapte , tocmai mă trezisem a doua zi şi , găsind-o moartă , m-am simţit foarte rău pentru că a fost singurul taur pe care l-am avut .


Noi , masaii , credem că am coborât din cer cu toate animalele şi pământurile noastre pentru a le păstori . De aceea le prețuim atât de mult .


Astfel , am crescut urând leii foarte mult .


Moranii sunt războinicii care ne protejează comunitatea şi vitele şi sunt și ei mâhniți din cauza acestei probleme .


Așa că ucid leii .


Unul dintre cei şase lei ucişi în Nairobi .


Cred că acesta este motivul pentru care sunt puțini lei în Parcul Național Nairobi .


În comunitatea mea , băiatul între şase și nouă ani răspunde de vacile tatălui său , acelaşi lucru a fost valabil și pentru mine .


Aşa că a trebuit să rezolv cumva această problemă .


Prima mea idee a fost să folosesc focul , credeam că leii se sperie de foc .


Dar mi-am dat seama că nu era prea bună deoarece chiar ajuta leii să vadă prin țarcul vitelor .


N-am renunțat . Am continuat .


Iar cea de-a doua idee a fost să folosesc o sperietoare .


Încercam să păcălesc leii [ să creadă ] că stăteam în picioare lângă țarc .


Dar leii sunt foarte deștepți . ( Râsete ) Vin în prima zi , văd sperietoarea şi pleacă , dar a doua zi vin şi zic : „ Chestia asta nu se mişcă , e tot aici . ” ( Râsete ) Sar înăuntru şi ucid animalele .


Într-o noapte , umblam în jurul țarcului cu o torţă şi , în acea zi , leii nu au venit .


Şi am descoperit că leii se tem de o lumină aflată în mişcare .


Așa că am avut o idee .


De când eram mic , meșteream toată ziua în camera mea , am demontat chiar și radioul cel nou al mamei . În ziua aceea aproape că m-a omorât mama , dar am învăţat foarte multe despre electronică . ( Râsete ) Aşa că am luat un acumulator vechi de mașină și un semnalizator . E un mic dispozitiv din motociclete , care ajută motocicliștii atunci când doresc să facă dreapta sau stânga . Luminează intermitent .


Şi am luat un întrerupător cu care se poate aprinde și stinge lumina .


Şi o torţă mică de la o lanternă stricată .


Așa ca am pregătit totul .


După cum puteţi vedea , panoul solar încarcă bateria , iar bateria transmite puterea către semnalizator . Îl spun transformator .


Semnalizatorul produce luminile intermitente .


După cum vedeţi , becurile sunt spre exterior deoarece de acolo vin leii .


Şi asta văd leii când vin noaptea .


Luminile pâlpâie şi păcălesc leii care cred că umblu în jurul țarcului , iar eu dorm în patul meu .


( Râsete ) ( Aplauze ) Mulţumesc .


Așa că am instalat-o acasă acum doi ani şi , de atunci , nu am mai avut nicio problemă cu leii .


Vecinii mei au auzit de această idee .


Unul dintre ei a fost această bunică .


Multe dintre animalele ei erau ucise de lei şi m-a întrebat dacă aş putea să montez luminile pentru ea .


Şi am spus : „ Da ” . Așa ca am pus luminile . Vedeți în spate , acelea sunt luminile pentru lei .


Până acum , le-am montat în şapte gospodării din comunitatea mea şi chiar funcționează .


Ideea mea se folosește acum în toată Kenya pentru a speria alte animale de pradă , cum ar fi hiene , leoparzi , şi este folosită și pentru a alunga elefanţii de pe fermele oamenilor .


Datorită acestei invenţii , am avut norocul să obţin o bursă de studii într-una dintre cele mai bune şcoli din Kenya , Școala Internațională Brookhouse , şi sunt foarte entuziasmat de acest lucru .


Noua mea școală intervine şi ajută prin strângere de fonduri şi popularizarea acestei soluții .


Chiar mi-am adus prietenii în comunitatea mea şi instalăm lumini în gospodăriile care nu au , iar eu îi învăț cum să le pună .


Astfel , acum un an , eram doar un băiat din savană păstorind turma de vaci a tatălui meu şi mă uitam la avioanele ce zburau deasupra , zicându-mi că într-o zi voi fi acolo , zburând cu ele .


Şi iată-mă astăzi aici .


Am avut şansa să merg cu avionul pentru prima dată , pentru TED .


Așa că marele meu vis e să devin pilot și inginer de aeronave atunci când voi fi mare .


Obișnuiam să urăsc leii , dar acum , pentru că invenția mea salvează vacile tatălui meu şi leii , putem conviețui cu leii fără niciun conflict .


Ashê olên . În limba mea înseamnă : „ Vă mulţumesc foarte mult ” .


( Aplauze ) Chris Anderson : Nu ai idee cât de interesant e să aud o poveste ca a ta .


Deci ai primit această bursă . Richard Turere : Da .


CA : Lucrezi la alte invenții electrice .


Care-i următoarea pe listă ?


RT : Următoarea mea invenţie este ... Vreau sa fac un gard electric . CA : Gard electric ?


RT : Știu , gardurile electrice au fost deja inventate , dar vreau sa îl fac pe al meu .


( Râsete ) CA : Ai încercat deja o dată şi ... RT : Am încercat asta înainte , dar m-am oprit pentru că m-am curentat . ( Râsete ) CA : În tranşee ! Richard Turere , tu nu ești așa .


Te vom aclama la fiecare pas din drum , prietene .


Îţi mulţumesc foarte mult . RT : Vă mulţumesc . ( Aplauze )


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Nu se deosebește de fundal . Uimitor .


Chelner : Vă pot ajuta , domnule ?


Client : Uh , să vedem .


Chelner : Avem eroare de registru caramelizată stropită cu cele mai bune date corupte , brioşă binară , sandwich-uri RAM , instalatori Conficker , salată scripting cu sau fără sos polimorfic şi kabob de cod la grătar .


Client : Aş dori un sandwich RAM şi un pahar din cel mai bun Code 39 .


Chelner : Doriţi desert , domnule ?


Specialitatea noastră e cookie-ul de urmărire .


Client : Aş dori nişte cookie de urmărire zombi , vă mulţumesc .


Chelner : Vin chiar acum , domnule .


Mâncarea dumneavoastră va fi servită în scurt timp .


( Aplauze ) Maya Penn : Desenez de când puteam ţine creionul şi fac cărţi flip animate de când aveam trei ani .


La acea vârstă , am aflat şi ce era un animator .


Era o emisiune la televizor despre locuri de muncă despre care cei mai mulţi copii nu ştiu .


Când am înţeles că un animator face desenele animate pe care le vedeam la televizor mi-am spus : „ Asta e ce vreau să fiu . " " Nu ştiu dacă am spus-o mental sau cu voce tare , dar a fost un moment hotărâtor în viaţa mea .


Animaţia şi arta au fost întotdeauna prima mea dragoste .


Dragostea mea pentru tehnologie mi-a inspirat ideea pentru „ Bucatele rele . " " Am avut un virus în calculator , am încercat să scap de el şi , dintr-o dată , m-am gândit : oare viruşii ar putea avea propria lor lume în interiorul calculatorului ?


Poate un restaurant unde se întâlnesc şi fac lucruri virulente ?


Astfel , s-a născut „ Bucatele rele " " .


La patru ani , tatăl meu mi-a arătat cum să desfac un calculator şi să-l asamblez la loc .


Asta mi-a stârnit dragostea pentru tehnologie .


Mi-am construit singură primul site HTML şi acum învăţ JavaScript şi Python .


Lucrez şi la o serie de desene animate numită „ Polenizatori . " " E vorba despre albine şi alţi polenizatori din mediul nostru şi importanţa lor .


Dacă plantele nu ar fi polenizate de polenizatori , atunci toate fiinţele , inclusiv noi , care depind de aceste plante , ar muri de foame .


M-am decis să iau aceste creaturi grozave şi să fac o echipă de super-eroi .


( Aplauze ) ( Tronc ) ( Muzică ) ( Răgnet ) Polenizator : Deforestsaurus ! Trebuia să ştiu !


Trebuie să-i sun pe ceilalţi polenizatori !


( Muzică ) Vă mulţumesc . ( Aplauze ) Toate animaţiile mele încep de la nişte idei , dar ce sunt ideile ?


Ideile pot declanşa o mişcare .


Ideile sunt oportunităţi şi inovare .


Ideile fac lumea să se învârtă .


Dacă nu ar fi idei , noi nu am fi în stadiul în care suntem acum cu tehnologia , medicina , arta , cultura şi stilul de viaţă .


La opt ani , mi-am pus ideile în practică începând propria mea afacere , Ideile Mayei şi non-profitul , Ideile Mayei pentru planetă .


( Râsete ) Fac îmbrăcăminte şi accesorii ecologice .


Acum am 13 şi , deşi mi-am început afacerea în 2008 , călătoria mea artistică a început cu mult înainte .


Am fost foarte mult influenţată de artă şi am vrut s-o includ în tot ce fac , chiar şi în afacerea mea .


Găseam diferite ţesături în jurul casei şi-mi spuneam : „ asta ar putea fi o eşarfă sau o pălărie " " şi aveam diferite idei de design .


Când purtam creaţiile mele , oamenii mă opreau şi-mi spuneau : „ Wow , e foarte drăguţă . De unde pot să-mi iau una ? " "


M-am gândit că aş putea să-mi încep propria afacere .


N-am avut niciun plan de afaceri la doar opt ani .


Am ştiut doar că vreau să fac creaţii drăguţe care erau inofensive pentru mediu şi am vrut să dau înapoi .


Mama m-a învăţat să cos şi , pe veranda din spate , stăteam şi făceam bentiţe din panglică , scriam numele şi preţul fiecărui articol .


Am început să fac mai multe articole : pălării , eşarfe si genţi .


Articolele mele au început să se vândă în toată lumea . Am avut clienți din Danemarca , Italia , Australia , Canada etc.


Am învăţat o mulţime despre afacerea mea , precum branding și marketing , cum să stau conectată cu clienţii mei şi să văd ce s-a vândut cel mai mult şi cel mai puţin .


Afacerea mea a început să prospere .


Într-o zi , revista Forbes m-a contactat când aveam 10 ani .


( Râsete ) Voiau să mă includă pe mine şi compania mea în articolul lor .


Mulți mă întreabă : de ce e afacerea ta ecologică ?


Am o pasiune pentru protejarea mediului şi a vietăţilor sale de când eram mică .


Părinţii mei m-au învăţat de la o vârstă fragedă să dau înapoi şi să protejez mediul .


Am auzit că coloranţii din unele îmbrăcăminte sau procesul de a face aceste articole sunt dăunătoare pentru oameni şi planetă . Am început să mă documentez şi am descoperit că după finalizarea vopsirii există o problemă a deşeurilor care au un impact negativ asupra mediului .


De exemplu , mărunţirea materialelor sau deversarea de materiale sub formă de pudră uscată .


Aceste acţiuni pot polua aerul , făcându-l toxic pentru oricine îl inhalează .


Când mi-am început afacerea , ştiam două lucruri : toate articolele mele trebuiau să fie ecologice şi 10-20 % din profitul pe care-l făceam mergea la centrele de caritate locale şi globale şi la organizaţiile de mediu .


( Aplauze ) Simt că fac parte din noul val de antreprenori care nu urmăresc doar o afacere de succes , ci şi un viitor sustenabil .


Simt că pot satisface nevoile clienţilor mei fără a compromite posibilitatea generaţiilor viitoare de a trăi într-un viitor verde .


Trăim într-o lume mare , diversă şi frumoasă şi asta mă face mai hotărâtă s-o salvez .


Nu e suficient să ajungă doar în mintea voastră lucrurile care se întâmplă în lumea noastră .


Trebuie să ajungă în inimi , pentru că ajungând în inimă mişcările sunt declanşate .


Atunci sunt create oportunităţi şi inovaţii , iar ideile prind viaţă .


Vă mulţumesc . Pace şi să fiţi binecuvântaţi .


( Aplauze ) Vă mulţumesc . ( Aplauze ) Pat Mitchell : Aţi auzit-o pe Maya vorbind despre părinţii uimitori care sunt în spatele acestei fete incredibile . Unde sunt ?


Vă rog , domnul şi doamna Penn . Aţi dori — Ah !


( Aplauze )


Una din plăcerile intense ale călătoriei și una din bucuriile cercetării etnografice este șansa de a trăi printre cei care nu au uitat căile vechi , care încă simt trecutul lor în vânt , îl ating în pietrele șlefuite de ploi , îl gustă în frunzele amare ale plantelor .


Numai a ști că șamanii Jaguar călătoresc încă dincolo de Calea Lactee , sau că miturile bătrânilor inuiți încă rezonează cu înțeles , sau că în Himalaia budiștii continuă încă respirația lui Dharma , este pentru a ne aminti de fapt revelația centrală a antropologiei , iar acesta este ideea că lumea în care trăim nu există într-un sens absolut , ci este doar un model al realității , consecința unui anumit set de decizii adaptive pe care strămoșii noștri le-au luat , deși cu succes , cu multe generații în urmă .


Și desigur , noi toți împărtășim aceleași imperative adaptive .


Toți suntem născuți . Cu toții aducem copii pe lume .


Trecem prin ritualuri de inițiere .


Trebuie să facem față separării neiertătoare a morții , așa că nu ar trebui să ne surprindă că toți cântăm , dansăm , cu toții avem artă .


Dar ceea ce este interesant este cadența unică a cântecului , ritmul dansului în fiecare cultură .


Fie că este tribul Penan din pădurile din Borneo , sau adepții Voodoo din Haiti , sau războinicii din deșertul Kaisut din nordul Keniei , tribul Curandero din munții Anzi , sau un caravanserai din mijlocul Saharei . Apropo , acesta este tipul cu care am călători prin deșert acum o lună , sau chiar un păstor de iacuri de pe pantele Qomolangma , Everestul , zeița mamă a lumii .


Toți acești oameni ne învață că există alte feluri de a fi , alte moduri de a gândi , alte moduri de a te orienta pe Pământ .


Iar această idee , dacă vă gândiți bine , nu poate decât să vă umple de speranță .


Acum , miriadele de culturi ale lumii împreună formează o rețea de viață spiritală și culturală care acoperă planeta , și este la fel de importantă pentru sănătatea planetei ca rețeaua biologică a vieții , cunoscută ca biosferă .


Și v-ați putea gândi la această rețea a vieții ca fiind etnosfera și ați putea defini etnosfera ca fiind suma tuturor viselor , miturilor , ideilor , inspirațiilor , intuiților aduse la viață de imaginația umană de la zorile conștiinței .


Etnosfera este marea moștenirea umanității .


Este simbolul a ceea ce suntem și a tot ce putem fi ca o specie surprinzător de iscoditoare .


Și așa cum biosfera a fost sever erodată , așa și etnosfera — şi poate la o scară mult mai mare .


De exemplu , niciun biolog nu ar îndrăzni să sugereze că jumătate sau mai mult din toate speciile a fost sau este la marginea extincției , fiindcă pur și simplu nu este adevărat , și totuși acesta — cel mai apocaliptic scenariu în domeniul diversității biologice — abia se apropie de ceea ce știm a fi scenariul cel mai optimist în domeniul diversității culturale .


Și cel mai mare indicator al acestuia este desigur dispariția limbilor .


Când v-ați născut voi , cei din această sală , existau 6.000 de limbi vorbite pe planetă .


Acum , o limbă nu este numai un vocabular sau un set de reguli gramaticale .


O limbă este o scânteiere a spiritului uman .


Este vehiculul prin care sufletul fiecărei culturi particulare ajunge în lumea materială .


Fiecare limbă este o bătrână pădure a minții , un bazin de recepție , un gând , un ecosistem de posibilități spirituale .


Și din acele 6.000 de limbi , cum stăm noi acum aici în Monterey , o jumătate din ele nu mai sunt șoptite în urechea copiilor .


Nu mai sunt învățate bebelușilor , ceea ce înseamnă de fapt , dacă nu se schimbă ceva , că ele sunt deja limbaje moarte .


Ce poate fi mai singuratic decât să fii înconjurat de liniște , să fii ultimul din neamul tău care să vorbească limba ta , să nu ai modalitatea de a preda înțelepciunea strămoșilor sau să anticipezi promisiunea copiilor ?


Și totuși , acea soartă cumplită chiar este necazul cuiva undeva pe Pământ , la aproximativ fiecare două săptămâni , fiindcă la fiecare două săptămâni , un bătrân moare și duce cu el în mormânt ultimele silabe ale unei limbi străvechi .


Și știu că unii din voi vor spune : " " Păi , nu ar fi mai bine ? Nu ar fi lumea un loc mai bun dacă toți am vorbi o singură limbă ? " " Iar eu spun : " " Grozav , limba aceea să fie Yoruba . Sau să fie Cantoneza .


Sau să fie Kogi . " " Și atunci veți descoperi brusc cum ar fi să nu fii în stare să-ți vorbești propria limbă .


Deci , ce vreau să fac azi cu voi este un fel de călătorie prin etnosferă — o scurtă călătorie prin etnosferă pentru a încerca să vă dau un înțeles despre ce se pierde de fapt .


Acum , sunt mulți din noi care par să uite că atunci când spun " " moduri diferite de a fi " " , eu chiar înțeleg moduri diferite de a fi .


Să luăm de exemplu acest copil din tribul Barasana din Amazonul de nord-vest , poporul anacondei care crede că - mitologic - ei au venit în sus pe râul lăptos , din est , în burta șerpilor sacri .


Acesta este un popor care prin naștere nu distinge culoarea albastră de verde fiindcă frunzișul cerurilor este egalizat de frunzișul pădurii de care oamenii depind .


Eu au un limbaj curios și reguli de căsătorie care se numește exogamie lingvistică : trebuie să te căsătorești cu cineva care vorbește o altă limbă .


Și toate acestea sunt înrădăcinate în trecutul mitologic , totuși este un lucru ciudat în aceste case lungi unde se vorbesc șase sau șapte limbi datorită intermariajelor , niciodată nu auzi pe cineva exersând o limbă .


Ei doar ascultă și apoi încep să vorbească limba străină .


Sau , unul din cele mai fascinante triburi cu care am trăit vreodată , tribul Waorani din nord-estul Ecuadorului , un popor remarcabil , contactat pașnic prima oară în 1958 .


În 1957 , cinci misionari au încercat să-i contacteze și au făcut o greșeală critică .


Ei au aruncat din aer fotografii lucioase cu ei înșiși în ceea ce a vrut să fie un gest prietenos , uitând că acești oameni din jungla tropicală nu au văzut în viața lor ceva bidimensional .


Ei au luat acele fotografii de pe sol , au încercat să se uite în spatele feței pentru a găsi forma sau figura , au găsit nimic , au tras concluzia că acestea sunt cărți de vizită ale diavolului , așa că au omorât cei cinci misionari cu lăncile .


Dar Waorani nu ucid cu lăncile doar străinii .


Ei se ucideau și între ei .


54 la sută din mortalitatea lor se datora uciderii cu lăncile .


Am urmărit arborele genealogic înapoi cu opt generații , și am găsit două cazuri de moarte naturală și când i-am presat un pic despre ele , ei au admis că unul din tipi ajunsese așa de bătrân că a murit îmbătrânind , așa că l-am împuns cu lancea oricum . ( Râsete ) Dar în același timp ei au o cunoaștere pătrunzătoare a pădurii , care a fost uimitoare .


Vânătorii lor pot mirosi urina animală de la 40 de pași și îți spun ce specie a lăsat-o în urmă .


La începutul anilor ' 80 , am avut o misiune surprinzătoare când am fost întrebat de profesorul meu de la Harvard dacă aș fi interesat să mă duc în Haiti , să mă infiltrez în societățile secrete care erau baza puterii lui Duvalier și a Tonton Macoutes , și să obțin otrava folosită pentru a crea zombi .


Pentru a înțelege ce se ascunde în spatele senzației , a trebuit să înțeleg ceva despre această remarcabilă credință al Vodoun , iar Voodoo nu este un cult de magie neagră .


Dimpotrivă , este o privire metafizică complexă asupra lumii .


Este interesantă .


Dacă v-aș întreba care sunt marile religii ale lumii , ce ați spune ?


Creștinism , Islamism , Budism , Iudaism , orice altceva .


Întotdeauna rămâne afară un continent , presupunerea fiind că Africa sub-sahariană nu avea credințe religioase . Păi , desigur că aveau iar Voodoo este simpla distilare a acestor idei religioase foarte profunde care au trecut oceanul pe vremea tragicei diaspore din era sclavagistă .


Dar , ce face Voodoo așa de interesant este această relație vie între cel viu și cel mort .


Deci cel viu dă naștere la spirite .


Spiritele pot fi invocate de sub Marea Apă , ca răspuns la ritmul dansului pentru a înlocui momentan sufletul celui viu , astfel încât pentru acel scurt moment luminos , acolitul devine zeul .


De asta spun practicanți de Voodoo că " " Voi , oamenii albi , mergeți la biserică și vorbiți de Dumnezeu .


Noi dansăm în templu și devenim Dumnezeu . " " Și fiindcă ești posedat , ești dominat de spirit , cum ai putea fi vătămat ?


Așa că vedeți aceste demonstrații uluitoare : acoliți Voodoo în stare de transă mânuind tăciune arzând în perfectă siguranţă , o demonstrație destul de remarcabilă a capacității minții de a afecta corpul care-l poartă , când este catalizat în starea de extremă excitare .


Acum , din toate popoarele pe care le-am întâlnit cel mai extraordinar este poporul Kogi din Sierra Nevada de Santa Marta din nordul Columbiei .


Descendenți ai vechii civilizații Tairona care odată acoperea câmpiile de coastă caribeană ale Columbiei imediat de cucerirea spaniolă , acest popor s-a restras într-un masiv vulcanic izolat care se ridică deasupra câmpiei de coastă caribeană .


Într-un continent pătat de sânge , acest popor este unicul care nu a fost cucerit de spanioli .


Până azi ei sunt conduși de o preoțime rituală , dar pregătirea pentru a fi preot este destul de extraordinară .


Acoliții tineri sunt rupți de familiile lor la vârsta de 3-4 ani , sechestrați într-o lume întunecoasă a umbrelor în colibe de piatră de la baza ghețarilor , pentru 18 ani . Două perioade de nouă ani alese deliberat pentru a imita cele nouă luni ale gestației petrecute în uterul mamei lor naturale , ei sunt acum metaforic în uterul mamei natură .


Și pe întreaga durată , ei sunt introduși în valorile societății lor , valori care susțin enunțul că rugăciunile lor și doar rugăciunile lor mențin echilibrul cosmic — sau am putea spune echilibrul ecologic .


La sfârșitul acestei uimitoare inițieri , într-o zi sunt brusc scoși afară și pentru prima dată în viața lor , la vârsta de 18 ani , ei văd un răsărit . Și în acel curat moment de conștiență a primei lumini , în timp ce Soarele începe să scalde pantele peisajului amețitor de frumos , brusc , tot ce au învățat ei teoretic este confirmat într-o glorie uluitoare . Iar preotul se retrage și spune : " " Vezi ? Chiar este așa cum ți-am spus .


Este chiar atât de frumos . Este al tău pentru a-l proteja . " " Ei se numesc frații mai bătrâni și spun că noi , care suntem frații mai tineri , suntem cei responsabili de distrugerea lumii .


Acum , acest nivel de intuiție devine foarte importantă .


Ori de câte ori ne gândim la băștinași și peisaj , sau invocăm Rousseau și vechea știre falsă a nobilului sălbatic , care este o idee rasistă în simplitatea ei , sau alternativ , noi invocăm Thoreau și spunem că acești oameni sunt mai aproape de Pământ decât noi .


Ei bine , băștinașii nu sunt nici sentimentali , nici slăbiți de nostalgie .


Nu prea este loc pentru niciunul în mlaștinile pline de malarie din Asmat sau în vânturile înghețate ale Tibetului , dar ei au creat totuși , prin timp și ritual , au creat o mistică tradițională a Pământului , care este bazată pe ideea de a fi aproape de el în mod conștient , dar printr-o intuiție mult mai subtilă : ideea că Pământul în sine poate exista doar fiindcă este adus în ființă de conștiința umană .


Acum , ce înseamnă asta ?


Înseamnă că un băiețel din Anzi care este crescut să creadă că acel munte este spiritul Apu care îi va dirija destinul , va fi o ființă umană profund diferită și va avea o relație diferită cu acea resursă sau cu acel loc decât un băiețel din Montana crescut să creadă că un munte este o grămadă de stâncă gata pentru minerit .


Că este locașul unui spirit sau o grămadă de minereu este irelevant .


Interesantă este metafora care definește legătura între individ și lumea naturală .


Eu am crescut în pădurile Columbiei Britanice pentru a crede că pădurile existau pentru a fi tăiate .


Asta m-a făcut o ființă umană diferită decât prietenul meu din tribul Kwagiulth , care crede că acele păduri au fost locașul lui Huxwhukw și al Ciocului Încovoiat la Raiului și al spiritelor canibale care au trăit la capătul de nord al lumii , spirite cu care trebuiau să intre în luptă în inițierea lor Hamatsa .


Dacă începi să examinezi ideea că aceste culturi au putut crea realități diferite , vei putea începe să înțelegi unele din descoperirile lor extraordinare . Să luăm de exemplu această plantă .


Este o poză făcută de mine în Amazonul de nord-vest , în aprilie .


Asta este ayahuasca , de care mulți din voi ați auzit , cel mai puternic leac psihoactiv din repertoriul șamanului .


Ayahuasca nu este fascinant doar pentru potențialul brut farmacologic al leacului , ci pentru preparea lui . Este făcut din două surse diferite . Primul este acest vrej care are în el o serie de beta-carboline , harmina , harmalina , moderat halucinogen . A consuma doar vrejul este mai degrabă a avea un fel de fum albastru cețos care alunecă peste conștiința ta , dar vrejul este amestecat cu frunzele unui arbust din familia cafelei numit Psychotria viridis .


Această plantă conține niște tryptamine foarte puternice , foarte aproape de serotonina din creier , dimethyltryptamine , 5-methoxydimethyltryptamine .


Dacă i-ați văzut vreodată pe cei din tribul Yanomami trăgând acel praf de prizat în nasurile lor , acea substanță este făcută din specii diferite care conțin și ele methoxydimethyltryptamine .


A trage acel praf prin nas este de fapt ca și cum ai fi expulzat dintr-o armă decorată cu picturi baroce și aterizând într-o mare de electricitate . ( Râsete ) Nu creează o distorsiune a realității ; creează o dizolvare a realității .


De fapt , discutam cu profesorul meu Richard Evan Shultes — care este omul care a declanșat era psihedelică descoperind ciupercile magice în Mexic în anii 1930 . Obișnuiam să argumentez că nu poți clasifica aceste tryptamine ca halucinogene , fiindcă în momentul în care ești sub efectul lor nu mai este nimeni acasă să trăiască o halucinație . ( Râsete ) Problema cu tryptaminele este că ele nu pot fi luate oral , fiindcă ele sunt denaturate de o enzimă care se găsește în intestinul uman , numită monoamine oxidază ( MAO ) .


Ele pot fi luate oral doar împreună cu alți compuși chimici care denaturează MAO .


Acum , lucrul fascinant este că beta-carbolinele găsite în acel vrej sunt inhibitorii MAO exact de tipul necesar pentru a potența tryptamine . Așa că te întrebi :


cum de într-o floră de 80.000 de specii de plante vascularizate , au găsit acești oameni aceste două plante nelegate morfologic care combinate în acest mod , au creat o versiune biochimică la care întregul e mai mare decât suma părților ?


Ei bine , folosim acel eufemism grozav , încercare și eroare , care este demascat ca fără sens .


Dar întrebi indienii și ei spun : " " Plantele ne vorbesc . " " Ei bine , ce înseamnă asta ?


Acest trib Cofan are 17 varietăți de ayahuasca , și le recunosc pe toate în pădure de la mare distanță , iar noi le vedem pe toate ca o singură specie .


Și apoi îi întrebi cum își stabilesc taxonomia iar ei spun : " " Credeam că știi ceva despre plante .


Adică chiar nu știi nimic ? " " Și eu spun " " Nu " " . Ei bine , aflăm că se ia fiecare din cele 17 varietăți într-o noapte cu lună plină , și îți cîntă într-o notă diferită .


Acum , asta nu-ți va aduce un doctorat la Harvard , dar este mult mai interesant decât număratul staminelor . Acum , ( Aplauze ) problema este că până și aceia din noi care simpatizează cu dificultățile băștinașilor , îi vedem ca bizari și plini de culoare , dar oarecum reduși la marginea istoriei pe măsură ce lumea , adică lumea noastră , se dezvoltă .


Adevărul este că secolul 20 , peste 300 de ani , nu va fi ținut minte pentru războaiele sau inovațiile tehnologice , ci mai degrabă ca epoca în care am asistat și sau am încurajat activ sau am acceptat pasiv masiva distrugere a diversității biologice și culturale de pe planetă . Problema nu este schimbarea .


Toate culturile din toate timpurile au fost angajate constant într-un dans cu noile posibilități ale vieții .


Și problema nu este tehnologia în sine .


Indienii Sioux nu au încetat să fie Sioux când au renunțat la arc și săgeată , mai mult decât au încetat americanii să fie americani , când au renunțat la cal și trăsură .


Nu schimbarea sau tehnologia amenință integritatea etnosferei . Este puterea . Fața crudă a dominării .


Oriunde te uiți prin lume , descoperi că acestea nu sunt culturi destinate dispariției . Aceştia sunt oameni trăind dinamic fiind scoși din existență de forțe identificabile care sunt peste capacitatea lor de adaptare . Fie că este despădurirea feroce în țara de baștină a tribului Penan — un popor nomad din Asia de sud-est , din Sarawak — un popor care a trăit liber în pădure în urmă cu o generație , și acum toți fiind reduși la sclavie și prostituție pe malurile râurilor , unde poți vedea râul însuși murdărit de nămolul care pare să care jumătate din Borneo departe


în marea Chinei de sud , unde vasele japoneze stau la orizont gata să-și umple calele cu buștenii tăiați din păduri . Sau în cazul tribului Yanomami sunt bolile care au venit din exterior , în zorii descoperirii aurului .


Sau dacă mergem în munții Tibetului , unde fac multă cercetare în ultima vreme , veți vedea fața crudă a dominării politice .


Știți , genocidul , eliminarea fizică a unui popor este condamnat universal , dar etnocidul , distrugerea modului de viață a unui popor , nu numai că nu este condamnat , ci este sărbătorit universal — în multe zone — ca parte a strategiei de dezvoltare .


Și nu poți înțelege durerea Tibetului până nu călătorești prin el la nivelul solului .


Eu am călătorit odată 9.600 de kilometri din Chengdu în vestul Chinei pe rute terestre prin sudestul Tibetului spre Lhasa împreună cu un coleg tânăr , și numai când am ajuns în Lhasa am înțeles ce se află în spatele statisticilor de care auziți . 6.000 de monumente sacre transformate în praf și cenușă . 1,2 milioane de oameni uciși de cadrele comuniste în timpul Revoluției Culturale .


Tatăl acestui tânăr a fost devotat lui Panchen Lama .


Asta a însemnat uciderea lui imediată când chinezii au invadat Tibetul .


Unchiul lui a fugit cu Panchen Lama în diaspora din Nepal .


Mama lui a fost întemnițată pentru crima de a fi înstărită .


El a fost strecurat pe furiș în închisoare la vârsta de doi ani pentru a se ascunde sub fusta mamei , fiindcă ea nu putea suporta să fie fără el .


Sora care a făcut acel fapt curajos a fost aruncată într-o tabără de reeducare .


Într-o zi ea a călcat din neatenție pe o banderolă cu Mao , iar pentru această infracțiune a primit șapte ani de muncă silnică .


Durerea Tibetului poate fi imposibil de suportat , dar spiritul mântuitor al oamenilor este ceva de admirat .


Și în final , de fapt , totul se rezumă la o alegere . Vrem să trăim într-o lume monocromă a monotoniei sau vrem să acceptăm o lume policromă a diversității ?


Margaret Mead , marele antropologist , a spus înainte de a muri că teama ei cea mai mare a fost că pe măsură ce am alunecat spre această vedere generică și amorfă asupra lumii nu numai că vom vedea întreaga gamă a imaginației umane redusă la o mai îngustă modalitate de gândire , dar că ne vom trezi din vis într-o zi uitând că erau cândva și alte posibilități .


Și este umilitor să ne aducem aminte că specia noastră există , poate , de vreo 600.000 de ani .


Revoluția Neolitică — care ne-a dat agricultura , moment în care noi am cedat cultului sămânței , poezia șamanului a fost înlocuită de proza preoțimii , am creat un surplus de specializări ierarhice — a avut loc cu doar 10.000 de ani în urmă .


Lume industrială modernă așa cum o știm are doar 300 de ani .


Acum , această istorie superficială nu-mi sugerează că am avea toate răspunsurile la toate provocările cu care ne vom confrunta în următoarele milenii .


Când această multitudine de culturi ale lumii sunt întrebate despre semnificația umanității ele răspund cu 10.000 de voci diferite .


Și în acel cântec vom redescoperi noi toți posibilitatea de a fi ceea ce suntem : o specie complet conștientă , complet conștientă în asigurarea că toți oamenii și toate grădinile găsesc o cale de a prospera . Și sunt momente minunate de optimism .


Aceasta este o fotografie pe care am făcut-o la vârful de nord a insulei Baffin când am fost la vânătoare de narvali cu niște oameni din poporul Inuit , și acest om , Olayuk , mi-a spus povestea fantastică a bunicului lui .


Guvernul canadian nu a fost întotdeauna așa de binevoitor cu poporul Inuit , și în anii 1950 , pentru a stabili suveranitatea noastră , i-am forțat în colonii .


Bunicului acestui om a refuzat să meargă .


Familia , temătoare pentru viața lui , i-a luat toate armele şi toate uneltele .


Acum , trebuie să înțelegeți că inuiților nu le e frică de frig , ei folosesc frigul în avantajul lor .


Ghidajul săniilor lor erau făcute original din pește învelit în piele de caribu .


Așa că bunicul acestui om nu a fost intimidat de noaptea arctică sau de viscolul care sufla .


El pur și simplu a alunecat afară , și-a tras jos pantalonii din piele de focă și a defecat în mâinile sale . Și cum excrementele au început să înghețe , el a format din el un fel de lamă .


A pus salivă pe muchia cuțitului din excremente și când în final a înghețat bocnă , el a înjunghiat un câine cu el .


El a jupuit câinele și a improvizat un harnașament , a luat cutia toracică a câinelui și a improvizat o sanie , a înhămat un câine învecinat , și a dispărut peste gheața plutitoare , având cuțitul din excremente la brâu .


Și mai vorbim să te descurci din nimic . ( Râsete ) Iar asta , în multe feluri , ( Aplauze ) este un simbol al rezistenței poporului Inuit și al tuturor popoarelor băștinașe din toată lumea .


În aprilie 1999 guvernul canadian a dat înapoi inuiților controlul total a unei zone mai mari decât California și Texasul împreună .


Este noua noastră patrie . Se numește Nunavut .


Este un teritoriu independent . Inuiții controlează toate resursele minerale .


Un uimitor exemplu cum un stat național poate căuta și găsi reparații pentru poporul său .


Și în final , la sfârșit , cred că este evident că cel puțin pentru noi care am călătorit în aceste locuri îndepărtate ale planetei , am înțeles că ele nu sunt deloc îndepărtate .


Ele sunt patriile unor oameni .


Ele reprezintă ramuri ale imaginației umane care vin din zorile timpului . Și pentru noi toți , visul acestor copii , ca și visele copiilor noștri , devin parte a geografiei libere a speranței .


Ceea ce am încercat să facem în final la National Geographic este , noi credem că politicienii nu vor realiza vreodată ceva .


Noi credem că polemicile — ( Aplauze ) noi credem că polemicile nu sunt convingătoare , dar credem că povestirea poate schimba lumea , și astfel noi suntem probabil instituția din lume care povestește cel mai bine . Avem 35 milioane de vizite pe pagina noastră web în fiecare lună .


156 de națiuni transmit canalul nostru de televiziune .


Revistele noastre sunt citite de milioane de oameni .


Și ceea ce facem sunt o serie de călătorii în etnosferă , unde vom duce audiența noastră în locuri de o asemenea minune culturală că ei nu pot decât să rămână fascinați de ceea ce au văzut , și sperăm astfel că vor accepta treptat , unul câte unul , revelația centrală a antropologiei : că această lume merită să existe într-un mod divers , că putem găsi o cale de a trăi într-o lume pluralistă multiculturală unde toată înțelepciunea a tuturor popoarelor poate contribui la prosperitatea noastră colectivă .


Vă mulțumesc foarte mult .


( Aplauze )


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


La școală petreceam mult timp dar n-am învățat nimic despre lumea de dincolo de granițe , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ până când totul s-a schimbat brusc .


Când aveam șapte ani , am văzut prima execuție publică ,


_ _ NULL _ _ iar eu însămi n-am cunoscut niciodată foamea .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ am văzut ceva îngrozitor ,


_ _ NULL _ _ în timp ce un copil schilod din brațele ei stătea și privea neajutorat chipul mamei sale .


Întreruperile de curent au devenit și ele din ce în ce mai frecvente , așa că totul în jurul meu era complet întunecat noaptea , _ _ NULL _ _ care era doar peste râu față de casa mea .


_ _ NULL _ _ care formează o parte din granița


Cum puteți vedea , râul poate fi foarte îngust _ _ NULL _ _


Însă am crezut că mă voi despărți _ _ NULL _ _


Nu știam cum va fi viața ca refugiat nord-coreean ,


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ înapoi în Coreea de Nord .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ și dusă la secția de poliție pentru a fi interogată .


Dacă ceva le părea ciudat , aș fi putut fi închisă


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ și să răspund la întrebări .


_ _ NULL _ _ un funcționar i-a spus altuia , _ _ NULL _ _


dar mulți pot fi prinși de poliția chineză _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Deși am fost foarte norocoasă să scap , mulți alți nord-coreeni nu au fost atât de norocoși .


_ _ NULL _ _ și să se lupte atât de tare ca să supraviețuiască .


Chiar și după ce învață o limbă nouă și după ce își găsesc o slujbă , întreaga lor lume poate fi dată peste cap într-o clipă .


Stabilirea în Coreea de Sud a fost o provocare mult mai mare _ _ NULL _ _


Suntem toți coreeni , dar înăuntru , am devenit foarte diferiți


Sunt sud-coreeancă , sau nord-coreeancă ?


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


așa că am început să plănuiesc să-i ajut să evadeze .


_ _ NULL _ _ între Coreea de Nord și Coreea de Sud ,


_ _ NULL _ _ și m-am dus spre granița nord-coreeană .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Fiindcă cei din familia mea nu înțelegeau chineza , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ m-am ridicat impulsiv și i-am spus _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ dar din fericire m-a crezut .


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ familia mea a fost arestată și încarcerată


_ _ NULL _ _ familia mea a fost eliberată într-o lună ,


pentru ca imediat să fie arestați și încarcerați din nou , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ și eram atât de aproape , dar au fost aruncați în închisoare la numai câțiva pași de ambasada sud-coreeană .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Am fost atât de uimită


_ _ NULL _ _ i-am explicat situația și , fără să ezite , omul s-a dus la bancomat _ _ NULL _ _ și înca doi nord coreeni să fie eliberați din închisoare .


Mi-am dat seama că era un moment simbolic în viața mea .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ încep cu bani foarte puțini sau deloc .


Sunt convinsă că veți vedea din ce în ce mai mulți _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


( Muzică ) ( Aplauze )


_ _ NULL _ _ știți cum copii adoră să meargă în cerc .


Iată cum arată acoperișul .


De ce l-am proiectat astfel ?


_ _ NULL _ _ „ Nu , nu doresc o balustradă . " "


Eu am spus : „ Nu se poate . " " Dar a insistat : „ Ce-ar fi să avem o plasă atașată de marginea acoperișului ,


_ _ NULL _ _ ( Râsete ) Am spus : „ E imposibil . " " Bineînțeles că funcționarul guvernamental a zis : „ Nu se poate să nu aveți o balustradă . " "


Dar am putea folosi ideea asta în jurul copacilor .


Sunt trei copaci care străpung acoperișul .


Ni s-a permis să numim această sfoară „ balustradă ” .


Dar desigur , sfoara nu are nimic de-a face cu asta .


Copiii se adună în plasă .


Din ce în ce mai mulți , și mai mulți , mai mulți .


( Râsete ) _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ Iar cu ocazia evenimentelor se așează pe margine . _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ Ora nutrețului !


_ _ NULL _ _ Am proiectat acoperișul cât de jos posibil , _ _ NULL _ _ nu doar cei de dedesubt .


Și locul unde copii își spală picioarele e echipat cu mai multe robinete .


Cu aceste tuburi flexibile , vă puteți uda prietenii cu apă , _ _ NULL _ _ și cel din față e destul de obișnuit .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ Grădinița e complet deschisă o mare parte din an .


Nu există o delimitare între interior și exterior .


Ceea ce înseamnă că această construcție e un acoperiș .


Nici sălile de clasă nu sunt separate .


Iar bariera acustică este inexistentă .


Iar directorul spune că dacă băiatul din colț nu vrea să stea în clasă , _ _ NULL _ _


Până la urmă se întoarce , că e un cerc , tot aici ajunge .


( Râsete ) _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Se întâmplă firesc .


După cum știți , copiii dorm mai bine cu zgomot .


_ _ NULL _ _ copiii se pot concentra foarte bine la ore .


_ _ NULL _ _


Copiii au nevoie de zgomot .


Și știți , puteți vorbi cu prietenii în vacarmul unui bar .


Nu trebuie să stați în tăcere .


_ _ NULL _ _ ne străduim să ținem totul sub control .


E un spațiu complet deschis .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Vara mergem la înot .


Nu vă topiți în ploaie .


Așa ar trebui tratați .


Iată cum sunt împărțite clasele .


( Râsete ) Nu eu l-am pus acolo .


Și o chiuvetă .


Sunt și câțiva copaci în clasă .


O maimuță încearcă să pescuiască altă maimuță de deasupra .


_ _ NULL _ _ Maimuțe . ( Râsete )


_ _ NULL _ _ chiar lângă acea grădiniță ovală .


_ _ NULL _ _


I-am adus pe copiii noștri , o fată și un băiat .


Nu-i nimic , craniul e destul de solid .


E rezistent .


_ _ NULL _ _ Vrea să vadă dacă pățește ceva când sare .


Apoi i-am adus și pe ceilalți copii .


( Râsete ) _ _ NULL _ _


În ziua de azi , _ _ NULL _ _


Iar într-o astfel de situație învață cum să se ajute între ei .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Nu e tocmai mică .


Directorul spune : _ _ NULL _ _


Exact ca niște oi . " " ( Râsete ) _ _ NULL _ _ ( Râsete )


Ideea e că nu trebuie să îi controlați , sau să îi protejați prea mult , fiindcă uneori mai trebuie să și cadă .


Trebuie să se lovească puțin .


Aceste lucruri îi învață _ _ NULL _ _


Iată așadar una din încercările noastre de a schimba viața copiilor .


Vă mulțumesc mult .


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Sunt exact așa cum sună ,


uriașe colecții de galaxii , legate prin gravitația lor reciprocă .


Majoritatea punctelor de pe ecran nu sunt stele , ci aglomerări de stele sau galaxii .


Arătându-vă aceste imagini , sper să vedeți repede că grupurile de galaxii sunt obiecte frumoase , dar mai mult decât atât , cred că sunt misterioase , sunt uimitoare , și utile .


Utile ca uriașe laboratoare în univers .


Iar ca laboratoare , ele expun experimente posibile experimente legate de ele . _ _ NULL _ _


Există patru procedee fundamentale . Primul pe care vreau să-l prezint este ” testarea imensității ” .


Deci , cât sunt de mari ?


Ei bine , iată o aglomerare de galaxii .


E atât de masivă încât lumina ce o traversează se curbează , se deformează de gravitația extremă a acestui grup de galaxii .


De fapt , dacă priviți atent vedeți inele în jurul acestui grup .


Să vă dau un număr , acest grup de galaxii are o masă de 1 milion de miliarde de sori .


E uimitor cât de masive pot fi aceste sisteme .


Dar mai mult decât masa , au o caracteristică în plus .


În princiu sunt sisteme izolate , deci , putem să le abordăm ca pe o versiune redusă a întregului univers .


Întrebări pe care le-am avea despre univers la scară largă , de ex . , cum funcţionează gravitația ,


și-ar găsi răspunsul în studiul acestor sisteme .


_ _ NULL _ _


Dacă luăm imaginea unui grup de galaxii și îndepărtez lumina stelelor , rămân cu această mare pată albastră .


Este în culori false .


De fapt , vedem imaginea în raze X.


Întrebarea este , dacă nu sunt galaxii , ce emite această lumină ?


Raspunsul este gaz fierbinte , la milioane de grade . De fapt , e plasmă .


Şi este atât de fierbinte — ajungem înapoi la slide-urile anterioare .


Gravitația enormă a acestor sisteme accelerează particule de gaz la viteze mari , viteze mari înseamnă temperaturi mari .


Asta e ideea principală , dar știința e o ciornă .


Încă există proprietăţi ale aceastei plasmă care creează confuzie , încă ne lasă nedumeriți , și creează curiozitate în fizica ” foarte fierbinte ” .


Al treilea aspect : ” testarea minusculă ” .


Ca să explic , trebuie să vă mărturisesc un factor deranjant .


Ceea mai mare parte a universului nu e compusă din atomi .


Ați fost mințiți .


Majoritatea e alcătuită din ceva foarte misterios , materia întunecată .


Materia neagră nu interacţioneză foarte mult , cu excepţia gravitației . Desigur am dori să aflăm mai multe .


Dacă vă place fizica atomică , vreți să ştiți ce se întâmplă când accelerăm particulele .


Materia neagră nu face excepție .


Ei bine , cum facem asta ?


Ca să răspund , trebuie să pun altă întrebare . Ce se întâmplă când aglomerările de galaxii se ciocnesc ?


Aici aveți o imagine .


Aglomerările de galaxii sunt reprezentări ale universului la scală redusă ,


sunt formate din materie invizibilă . Asta vedeţi în albăstru-violet .


Roşu e gazul fierbinte , și , bineînţeles , vedeți multe galaxii .


E un accelerator de particule la o scară enormă .


E foarte important pentru că efecte minuscule , greu de detectat în laborator , ar putea fi compuse şi combinate în ceva ce am putea eventual observa în natură .


E ciudat


cum aglomerările de galaxii ne pot învăța despre materia neagră , cum grupul de galaxii ne învăță despre fizica subatomică , tocmai pentru că sunt atât de mari .


Al 4-lea aspect : fizica ” foarte ciudată . ”


Ce am spus până acum e de neînțeles .


Dacă există ceva și mai ciudat e sigur energia întunericului .


Dacă arunc cu o minge în aer , mă aștept să zboare în sus .


Dar nu mă aștept să zboare cu accelerație crescândă .


Asemănător , cosmologii înțeleg de ce universul se extinde .


Ei nu înțeleg de ce se extinde tot mai rapid .


Ei explică această expansiune accelerată , prin energia neagră .


Vrem să știm mai multe despre ea .


Punem întrebarea cum afectează energia neagră universul la scală largă ?


Depinzând de cât e de puternică , structura se formează mai rapid sau mai încet .


Ei bine , structurile universului la scală largă sunt foarte complicate .


Aici avem o simulare .


Trebuie simplificată .


Folosesc o analogie .


Dacă vreau să înţeleag scufundarea Titanicului , cel mai important lucru este nu să surprind fiecare detaliu al fiecărei bucățele din navă care s-a spart .


Cel mai important lucru este să urmăresc cele două bucăți mari .


Asemănător , pot învăța enorm despre univers la o scală mai mare prin urmărirea bucăţilor mai mari , iar bucățile mari sunt grupurile de galaxii .


Deci , apropiindu-mă de sfârșit , v-ați putea simți un pic trișați .


Am început să vorbesc despre cum grupurile de galaxii sunt utile , și v-am dat câteva motive , dar la ce folosesc de fapt ?


Ei bine , pentru a răspunde , vreau să-l citez pe Henry Ford când a fost întrebat despre mașini .


El a spus : ” Dacă aș fi întrebat lumea ce vrea , ar fi răspuns că vor cai mai rapizi . " " Astăzi , noi , ca societate ne confruntăm cu foarte multe probleme .


Şi soluţiile la aceste probleme nu sunt evidente .


Ele nu sunt cai mai rapizi .


Vor necesita o imensă îngeniozitate ştiinţifică .


_ _ NULL _ _ să ne concentrăm. dar trebuie și să reţinem că inovaţie , inventivitate , inspirație .. aceste lucruri vin când ne lărgim orizonturile când cercetăm când examinăm .


Şi nu există o modalitate mai bună decât prin studierea universului . Mulţumesc .


( Aplauze )


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Cine sunt Eu ?


( Sunet de tobe ) Sunt un burlac caucazian , am 45 de ani .


Iubesc animalele .


Am un loc de muncă avantajos .


Sunt o persoană sociabilă .


Mă păstrez în formă .


Pe cine caut ?


Îmi caut ideea parteneră .


Ești tu acea idee ce mi se potrivește ?


( Video ) Ron Finley : Cum te-ai simți dacă n-ai avea acces la mâncare sănătoasă ?


Grădinăritul este cel mai terapeutic și provocator act pe care îl poți face .


RW : Chiar ne murdărim mâinile încă de la prima întâlnire ?


RF : Grădinăritul este cel mai terapeutic și provocator act pe care îl poți face .


În aceste zone oamenii sunt expuși la mâncare proastă .


_ _ NULL _ _ e ca a-ți printa singur banii .


RW : Ești ca un erou al mâncării !


RF : Mâncarea e problema și mâncarea e soluția .


( Muzică ) Erin McKean : Sunt lexicograf .


Sarcina mea este să introduc orice cuvânt posibil în dicționar .


_ _ NULL _ _ la fel ca oricare alt lexi-ca-cograf .


_ _ NULL _ _ să zicem ... ” salvaclac ” ?


Beau Lotto : Crezi că vezi realitatea ?


RW : Păi , sunt puțin miop , dar da .


BL : Păi , nu poți ... adică , creierul tău n-are acces la exterior .


De fapt , chiar și informația senzorială pe care o primesc ochii , urechile , este complet fără înțeles pentru că poate însemna orice .


Acel copac ar putea fi un obiect mare în depărtare sau un obiect mic aproape , iar creierul tău nu ar avea cum să știe .


RW : Odată am crezut că îl văd pe Bigfoot , dar era doar un câine lup .


Isabel Behncke Izquierdo : Bonobo sunt , ca și cimpanzeii , cele mai apropiate rude vii .


Bonobo fac sex frecvent și promiscuu pentru a aplana un conflict sau probleme sociale .


RW : Sunt curios : Avem vreun conflict de aplanat sau probleme sociale de soluționat ?


IBI : Ține minte , ești la întîlnire cu ideea mea , nu cu mine .


Jane McGonigal : Aceasta e fața cuiva care , în pofida greutăților , este pe punctul de a câștiga colosal .


RW : Un câștig colosal ?


JM : Un câștig colosal este un rezultat atât de grozav , încât nici nu știai că ar fi posibil până nu l-ai obținut .


Nu-ți iese fața asta .


Expresia ta e „ Nu le am cu viața ” .


RW : Arthur , am să fiu foarte sincer cu tine .


Mă văd cu alte idei . Bine ?


Testez terenul .


Asta este situația .