Verila som , že je to pravda .


Ale dnes zisťujem , že to tak vôbec nie je .


Zvuk bol veľkou súčasťou môjho života , skutočne , je v mojej mysli každý deň .


Pre nepočujúceho , žiť vo svete plnom zvuku , je ako žiť v cudzej krajine , slepo nasledujem pravidlá , zvyky , správanie a normy bez toho , aby som ich spochybňovala .


Ako je možné , že rozumiem zvuku ?


Sledujem , ako sa ľudia správajú , ako reagujú na zvuk .


Vy ľudia ste pre mňa ako reproduktory , ktoré zosilňujú zvuk .


Učím sa a opakujem vaše správanie .


A zároveň som sa naučila , že vytváram zvuk , a videla som ako naň ľudia reagujú .


Takže som sa napríklad naučila ...


„ Netrieskaj dverami ! " "


„ Nešušti príliš , keď ješ čipsy zo sáčku ! " "


( smiech ) „ Negrgaj , keď ješ , a neškríp príborom po tanieri . " " Všetko toto označujem ako „ zvukovú etiketu " " . Možno o nej uvažujem viac ako bežný počujúci .


Ohľadom zvuku som extra ostražitá .


A vždy som v dychtivo-nervóznom očakávaní ohľadom zvuku , čo bude nasledovať .


Preto táto kresba .


TBD [ to be decided ] , bude rozhodnuté


TBC [ to be continued ] , pokračovanie nabudúce


TBA [ to be announced ] , bude oznámené .


A ako ste si všimli notovú osnovu , nie sú v nej žiadne poznámky .


To preto , že tie čiary už obsahujú zvuk v malých šmuhách a škvrnách .


V kultúre nepočujúcich , pohyb je ekvivalentom zvuku .


Toto je znak pre hudobný zápis v AZR .


Typický hudobný zápis má päť riadkov .


Ukazovať ho však s vystrčeným palcom je pre mňa neprirodzené .


Z toho dôvodu v mojich kresbách používam štyri riadky .


V roku 2008 som mala možnosť isť na umelecký pobyt do Berlína v Nemecku .


Predtým som pracovala ako maliarka .


Počas tohto leta som navštívila rôzne múzeá a galérie a ako som išla z jedného do druhého uvedomila som si , že tam nebolo vizuálne umenie .


V tom čase bol zvuk trendy a vtedy mi došlo ,


že tam nebolo žiadne vizuálne umenie , všetko bolo sluchové .


Dnes je zvuk súčasťou aj môjho umeleckého smeru .


Vzdiali ma to od umenia ?


Zistila som , že to tak nemusí byť .


Ja vlastne poznám zvuk .


_ _ NULL _ _ že to nie je niečo , čo vnímame len ušami .


Môžeme ho vnímať dotykom , vizuálne alebo dokonca ako myšlienku .


Tak som sa rozhodla získať zvuk späť a začleniť ho do môjho umenia .


A všetko , čo ma o zvuku naučili , som sa rozhodla odstrániť a odučiť .


Začala som tvoriť nové dielo .


A keď som ho odprezentovala umeleckej komunite , bola som ohromená množstvom pozornosti a podpory , ktorú som dostala .


A uvedomila som si : zvuk je ako peniaze , sila , moc – spoločenská mena .


Hlboko v mysli som mala zakorenené , že zvuk je niečo vaše patriace počujúcim .


A zvuk je taký mocný že buď môže mňa a moje diela oslabiť alebo ma môže posilniť .


Rozhodla som sa byť posilnená .


Hovorené slovo má obrovský vplyv a históriu .


A len preto , že nepoužívam na komunikáciu hlas , v očiach spoločnosti je to akoby som vplyv nemala vôbec .


Musela som spolupracovať s ľuďmi , ktorí ma podporovali ako rovnocennú a stali sa mojím hlasom .


A tak som schopná udržať si dnes v spoločnosti dôležitosť .


Takže v škole , v práci a inštitúciách pracujem s mnohými tlmočníkmi znakovej reči .


A ich hlas je mojím hlasom a identitou .


Vďaka nim je ma počuť .


A ich hlasy majú hodnotu a vplyv .


Ironicky , prepožičaním si ich hlasov , mám tiež dočasne vplyv , je to podobné ako zobrať si pôžičku s veľmi vysokým úrokom .


Ak by som v tom nepokračovala , mohla by som upadnúť do zabudnutia a stratiť akúkoľvek formu sociálneho vplyvu .


Takže so zvukom , ako mojím novým umeleckým prostriedkom , som sa ponorila do sveta hudby .


A prekvapivo som našla podobnosť medzi hudbou a znakovou rečou .


Napríklad , hudobná nota nemôže byť úplne zachytená a vyjadrená na papieri .


A to isté platí aj o znakovej reči .


Obe sú totiž veľmi priestorové a veľmi ohybné – to znamená , že malé zmeny môžu výrazne ovplyvniť význam znakov aj zvukov .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Predstavte si klavír .


Znakovú reč tvoria rôzne gramatické parametre .


Každý parameter môžete priradiť ku každému prstu na klávesách klavíra – napríklad mimika , gestá , rýchlosť prejavu , pozícia rúk atď. počas toho ako hráte na klavír – Angličtina je lineárny jazyk , akoby bola naraz stlačená len jedna klávesa .


Znaková reč je naopak skôr ako akord , na to , aby ste vyjadrili koncept alebo myšlienku je potrebných všetkých 10 prstov naraz .


Ak by čo len jedna z kláves zmenila akord malo by to úplne iný význam .


To isté platí o hudbe , čo sa týka výšky , tónu a hlasitosti .


Pri zmene parametrov v znakovej reči môžete vyjadriť rôzne myšlienky .


Napríklad znak POZERAŤ NA .


Toto je znak pre POZERAŤ NA .


Pozerám na teba .


Zízam na teba .


( smiech ) ( smiech ) _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ A potom mi napadlo , „ Čo ak by som sa na znakovú reč pozerala cez hudbu ? " "


Ak by som mala vytvoriť znak a opakovať ho znova a znova , stal by sa akoby súčasťou vizuálnej hudby .


Napríklad , toto je znak pre „ deň " " , ako slnko výchádza a zapadá .


Toto je „ celý deň " " . Ak ho zopakujem pomalšie , vizuálne to vyzerá ako hudba .


Celý ... deň .


To isté platí pre „ celú noc " " . „ Celú noc " " .


Toto je CELÚ NOC reprezentované kresbou .


A to ma viedlo k uvažovaniu o troch typoch nocí : „ včerajšia noc " " , " " cez noc " " , " " celú , celučičkú noc " " . ( smiech ) Mám pocit , že tretia má v sebe oveľa viac hudobnosti ako ostatné . ( smiech )


Takto je v znakovej reči , reprezentovaný čas a zmenou vzdialenosti od vášho tela môžete zmeniť význam .


Napríklad , _ _ NULL _ _ prítomný čas je najbližšie pred vaším telom , budúcnosť je ďalej pred vami , minulosť za vami .


Takže , prvý príklad „ dávno “ . Potom „ minule “ , „ bývalo “ a posledný , môj najobľúbenejší , s veľmi romantickým a dramatickým podtónom „ kde bolo , tam bolo “ .


( smiech ) „ Štvorštvrťový takt “ je hudobný termín opisujúci štyri doby v takte .


Napriek tomu keď vidím „ štvorštvrťový takt “ _ _ NULL _ _ Všimnite si PR : pravá ruka , ĽR : ľavá ruka .


Krížom cez hlavu a hruď máme notovú osnovu .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ [ Hruď : ĽR , bleskový pazúr ] Ukážem vám znak pre „ bleskový pazúr " " Môžete to skúsiť so mnou ?


Všetci ruky hore .


Teraz to spravíme obomi rukami na hlave a hrudi , akoby „ štvorštvrťový takt " " alebo naraz .


Áno , tak .


Znamená to „ zamilovať sa " " v medzinárodnej znakovej reči .


( smiech ) _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ medzi svetovými kultúrami a znakovými rečami .


Ďalší , ktorý by som vám chcela ukázať , je tento – a prosím zopakujte ho znova so mnou .


A teraz tento .


V znakovej reči to znamená „ kolonizácia " " .


( smiech ) A tretí – prosím , znova opakujte .


A znova .


V znakovej reči to znamená „ osvietenie " " .


Skúsme teda všetky tri spolu .


„ Zamilovať sa " " , „ kolonizácia " " a „ osvietenie " " . Dobrá práca .


( smiech ) Všimnite si , ako sú si všetky tri znaky podobné , všetky sa dejú na hlave a hrudi , ale majú veľmi odlišný význam .


Je úžasné sledovať ako je znaková reč živá a prosperujúca , rovnako ako hudba .


Hoci , v dnešnej dobe , žijeme vo veľmi audio-centrickom svete .


A len preto , že znaková reč neobsahuje zvuk , automaticky nie je sociálne akceptovaná .


Musíme sa hlbšie zamyslieť nad definíciou spoločenskej akceptovateľnosti a umožniť znakovej reči jej vlastnú akceptovateľnosť bez zvuku .


A možno to môže byť krokom k otvorenejšej spoločnosti .


A možno ľudia pochopia , že nepotrebujete byť nepočujúcim , aby ste sa naučili znakovú reč , ani nemusíte počuť , aby ste pochopili hudbu .


Znaková reč je vzácnym pokladom a ja by som chcela , aby ste to vnímali rovnako .


A chcela by som vás pozvať , aby ste otvorili uši a oči , zapojili sa do našej kultúry a vnímali náš vizuálny jazyk .


A nikdy neviete , možno sa do nás zamilujete .


( potlesk ) Ďakujem .


Denise Kahler-Braaten : Hej , to som ja .


( potlesk )


Volám sa Michael Shermer , som riaditeľ Spoločnosti skeptikov , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ a jednoduché nezmysly .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Vyrába to Quadro Corporation v Západnej Virgínii .


Je to kus plastu , ku ktorému je pripojená anténa .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


( smiech ) _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Dokážeme týmto teda nájsť marihuanu v skrinkách študentov ?


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ Ale vo vede musíme brať do úvahy aj neúspechy , nielen úspechy .


Zaujímavé .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ Tento obrázok úplne rozbíja argumenty inteligentného dizajnu .


_ _ NULL _ _ s výhľadom na Pasadenu .


Ak to vyzerá ako puklica z kolesa auta , to je preto , že to tak je .


Stačí , aby niekto stál na boku s puklicou , hodí ju ,


_ _ NULL _ _ keď svoj teleskop otočil na Saturn .


_ _ NULL _ _ nie je možné vytvoriť dobrú teóriu .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


( smiech ) _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ s čiernobielymi fľakmi a dobre sa v nej hľadajú obrazce . _ _ NULL _ _


Toto je Panna Mária na boku sklenej budovy v Sao Paulo .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ ( smiech )


Ale ozaj to vyzerá ako Panna Mária ? _ _ NULL _ _


Túto som si pozrel naživo .


Bolo tam veľa ľudí . Veriaci prichádzali


( smiech ) _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ Katie Melua je taká anglická Norah Jones a pesnička je o láske , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Narodil som sa a vyrastal som v Severnej Kórei .


Aj keď sa moja rodina prebíjala chudobou , vždy som bol na prvom mieste a bol som milovaný , pretože som mladší a jediný syn v rodine .


No v roku 1994 nastal hladomor .


Mal som štyri roky .


Ja a moja sestra sme zháňali drevo na kúrenie , vychádzali sme o 5tej ráno a vracali sme sa po polnoci .


Blúdil som medzi stromami a hľadal jedlo . Pamätám si , že som videl malé dieťa , ako priviazané k chrbtu matky pojedalo zemiaky , ktoré som mu chcel ukradnúť .


Hlad je ponižujúci . Hlad je beznádej .


Pre hladné dieťa je politika a sloboda to posledné , na čo myslí .


Na moje deviate narodeniny , mi rodičia nemohli poskytnúť žiadne jedlo .


No už ako dieťa som cítil ťažobu v ich srdciach .


Viac ako milión Severo-kórejčanov zomrelo na následky hladu v tom období , a v roku 2003 , keď som mal 13 rokov , môj otec umrel tiež .


Videl som , ako môj otec slabol a nakoniec zomrel .


V tom istom roku , jedného dňa zmizla aj moja matka , a sestra mi neskôr povedala , že sa chystala odísť do Číny zarobiť a že sa čoskoro vráti aj s jedlom aj s peniazmi .


Kedže sme sa ako rodina nikdy neoddelili a myslel som si , že ostaneme spolu navždy , ani som ju na rozlúčku neobjal .


Bola to najväčšia chyba môjho života .


No nevedel som , že to bude rozlúčka na veľmi dlho .


Matku ani sestru som už odvtedy nevidel .


Zrazu bola zo mňa sirota a bezdomovec .


Môj každodenný život bol ťažký , ale v podstate prostý .


Mojim cieľom bolo nájsť zaprášený kúsok chleba v odpadkoch .


Len na tom sa však prežiť nedá .


Pochopil som , že žobranie riešením nebude .


A tak som začal kradnúť z nákupných vozíkov v ilegálnych obchodoch .


Niekedy som našiel aj príležitostnú prácu za výmenu za jedlo .


Raz som dokonca v zime dva mesiace pracoval v bani , 33 metrov pod zemou bez akejkoľvek ochrany niekedy aj 16 hodín denne .


Nebol som v takej práci sám .


Veľa ďalších sirôt prežilo takýmto spôsobom , alebo aj horšie .


Keď som kvôli tuhej zime alebo bolesti od hladu nemohol zaspať , dúfal som , že nasledujúce ráno ma zobudí sestra a prinesie mi moje obľúbené jedlo .


Tá nádej ma držala pri živote .


Nemyslím tým veľkú , ohromnú nádej ,


myslím tým nádej , ktorá mi pomohla uveriť , že v ďalších odpadkoch nájdem chlieb , aj keď sa tak nikdy nestalo .


Ale keby som tomu neveril , asi by som to ani neskúšal , a to by ma zabilo .


Nádej ma držala nažive .


Každý deň som si hovoril , nezáleží na tom , ako zle sa veci majú , musím predsa žiť .


Po troch rokoch márneho čakania na návrat mojej sestry , som sa rozhodol odísť do Číny a vyhľadať ju sám .


Zistil som , že keby tak nespravím , asi by som to už dlho nevydržal .


Vedel som , že podstúpiť takú cestu bude riskantné , ale riskoval by som svoj život tak či tak .


Mohol som umrieť od hladu tak ako môj otec v Severnej Kórei alebo som sa mohol aspoň pokúsiť o lepší život a to tým , že ujdem do Číny .


Vedel som , že veľa ľudí sa snažilo prejsť hranice do Číny v noci , aby ich nikto nevidel .


Stráže v Severnej Kórei často zastrelia kohokoľvek , kto sa pokúsi prekročiť hranice bez povolenia .


Vojaci v Číne zadržia a pošlú ľudí späť do Severnej Kórei , kde čelia niekoľkým trestom .


Rozhodol som sa prekročiť hranicu počas dňa , po prvé preto , lebo som bol stále len dieťa a bál som sa tmy , a po druhé , vedel som , že už aj tak veľa riskujem , a kedže nie je veľa ľudí , ktorí sa pokúšajú prejsť cez deň , myslel som , že sa mi to podarí bez toho , aby ma niekto videl .


Dostal som sa do Číny 15 februára roku 2006 .


Mal som 16 rokov .


Myslel som si , že v Číne to bude jednoduchšie , kedže tam bolo viac jedla .


Dúfal som , že mi ľudia pomôžu .


Ale bolo to horšie ako v Severnej Kórei , pretože som nebol slobodný .


Vždy som žil v strachu , že ma chytia a pošlú späť .


O niekoľko mesiacov som sa ako zázrakom stretol s človekom , ktorý viedol podzemný kryt pre Severo-kórejčanov a dovolili mi , aby som tam býval a jedol pravidelne po prvýkrát po niekoľkých rokoch .


Neskôr , toho istého roku , mi aktivisti pomohli uniknúť z Číny do Spojených štátov ako utečencovi .


Odišiel som do Ameriky bez toho , aby som vedel jediné slovíčko po anglicky a sociálny pracovník , ktorý ma mal na starosti mi povedal , že mám nastúpiť na strednú školu .


Ešte v Severnej Kórei som mal na škole pätky .


( smiech ) A horko-ťažko som dokončil základnú školu .


Pamätám si , že som sa na škole bil aj niekoľkokrát za deň .


Knižnica a učebnice neboli nič pre mňa .


Môj otec sa veľmi snažil , aby ma motivoval k učeniu , ale márne .


Nakoniec to so mnou vzdal .


Povedal , „ Už nie si viac môj syn . " " Mal som len 11 alebo 12 , ale veľmi ma to ranilo .


Napriek tomu sa mi latka motivácie nezdvihla ani pred jeho smrťou .


Takže v Amerike to bolo trochu komické , keď mi povedali , že mám ísť na strednú .


Veď som nešiel ani len na nadstavbu .


Rozhodol som sa , že pôjdem , lebo mi to povedali , bez nejakých ambícií .


Ale jedného dňa som prišiel domov a moja pestúnska matka urobila na večeru kuracie krídelká .


Počas večere som si chcel pridať ešte jedno krídelko , ale uvedomil som si , že nebolo dosť pre všetkých , tak som ho nechal tak .


Keď som sa pozrel na svoj tanier , uvidel som to posledné kuracie krídelko , môj pestúnsky otec mi dal svoje .


Bol som taký šťastný .


Pozrel som sa naň , sedel vedľa ,


len jemným pohľadom sa na mňa pozrel späť , no nepovedal ani slovo .


Zrazu som si spomenul na môjho skutočného otca .


Malý náznak lásky od pestúnskeho otca mi pripomenul toho môjho skutočného , ktorý by sa veľmi rád podelil o svoje jedlo so mnou , aj keby bol hladný , aj keby bol úplne vyhladovaný .


Cítil som sa tak pridusene , že som mal toľko jedla v Amerike a môj otec pritom umrel od hladu .


V tú noc som si želal , aby som mu mohol niečo navariť , a tiež som myslel na to , čo by som ešte mohol urobiť na jeho poctu .


Odpoveďou bol sľub , ktorý som si dal sám sebe . Sľub , že budem usilovne študovať a v Amerike dosiahnem to najlepšie vzdelanie na počesť jeho obety .


Zobral som školu vážne , a vôbec po prvýkrát v živote , som dosiahol školské vyznamenanie za vynikajúce výsledky a dostal sa tak na dekanský zoznam úspešných za prvý polrok .


( potlesk ) Kuracie krídelko mi zmenilo život .


( smiech ) Nádej je niečo osobné . Nádej je niečo , čo ti nikto nedá .


Ty si musíš vybrať , že v nádej chceš veriť .


Musíš to urobiť len ty sám .


Ja som to dokázal v Severnej Kórei .


Nádej ma doviedla do Ameriky .


Ale nevedel som , čo v Amerike robiť , pretože som mal túto úplnú slobodu .


Môj pestúnsky otec mi počas večere dal smer , motivoval ma a dal mi dôvod , prečo žiť v Amerike .


Neprišiel som sem sám .


Mal som nádej , ale tá sama o sebe nestačí .


Veľa ľudí mi na ceste sem pomohlo .


Severo-kórejci bojujú ťažko o prežitie .


Aby prežili , musia sa tvrdo snažiť , musia mať nádej na prežitie , ale bez pomoci to nezvládnu .


Toto je môj odkaz pre vás .


Majte nádej pre seba samých , ale pomáhajte si navzájom .


Život môže byť ťažký bez ohľadu na to , kde žijete .


Môj pestúnsky otec sa nesnažil zmeniť môj život .


Tak isto aj vy , malým činom lásky , môžte zmeniť život niekoho iného .


Kúsok chleba vám môže zahnať hlad a pokiaľ budete mať nádej ten kúsok chleba vás pridrží pri živote .


Som presvedčený , že váš čin lásky a starostlivosti môže zachrániť život iného Josepha a zmeniť život tisícke ďalších Josephov , ktorí majú stále nádej na prežitie .


Ďakujem .


( potlesk ) Adrian Hong : Joseph , dakujem , že ste sa s nami podelili o taký jedinečný a osobný príbeh .


Viem , že ste nevideli svoju sestru , už ako ste povedali , takmer desať rokov , a ak je akákoľvek šanca , že toto uvidí , chceme vám dať touto cestou možnosť , aby ste jej poslali správu .


Joseph Kim : V kórejčine ?


AH : Môžte po anglicky aj kórejsky .


( smiech ) JK : V poriadku , nebudem hovoriť v kórejčine , lebo bez sĺz to nedokážem .


Nuna , už je to asi 10 rokov odkedy som ťa nevidel .


Len by som chcel povedať , že mi chýbaš a že ťa ľúbim . Prosím ťa , udrž sa pri živote a vráť sa ku mne .


A , ja ... ach , bože ...


Stále som nestratil nádej , že ťa znova uvidím .


Budem žiť svoj život šťastne a budem usilovne študovať , až kým ťa znova neuvidím a sľubujem , že za zase nerozplačem .


( smiech ) Áno , teším sa , že ťa znova uvidím , a ak ma nemôžeš nájsť ty , budem ťa hľadať ja a dúfam , že ťa jedného dňa uvidím .


Môžem tiež odkázať niečo mojej mame ?


AH : Samozrejme , nech sa páči .


JK : Nestrávil som s tebou veľa času , ale viem , že ma stále ľúbiš a zrejme sa stále za mňa modlíš a myslíš na mňa .


Chcem ti len poďakovať , že na tomto svete som vďaka tebe .


( potlesk )


Koľkí z vás už vypĺňali formulár na internete a museli ste prečítať takýto zdeformovaný riadok znakov ?


Koľkí z vás to považovali za naozaj otravné ?


OK , výborne . Tak to som vynašiel ja .


( Smiech ) Alebo som jedným z ľudí , ktorí to vymysleli .


Volá sa to CAPTCHA .


Zabezpečuje , aby formuláre vypĺňali ľudia a nie počítačové programy , schopné odoslať formulár miliónkrát .


Funguje to , pretože ľudia , aspoň tí , ktorí vidia , tieto zdeformované znaky ľahko prečítajú . Počítačové programy to zatiaľ nedokážu .


Napríklad , stránka Ticketmaster používa zdeformované znaky ako ochranu pred priekupníkmi , ktorí by pomocou softvéru mohli kúpiť milióny lístkov , vždy po dvoch kusoch .


CAPTCHA sa používa všade na internete .


Keďže je taká rozšírená , často sa stáva , že zobrazený sled náhodných znakov nie je práve najšťastnejší .


Toto je príklad z registračnej stránky Yahoo .


Zobrazené náhodné znaky boli W , A , I , T , čiže ČAKAJTE .


Najlepšia bola správa , ktorú o 20 minút dostali v Yahoo .


Text : " " Pomoc ! Čakám už 20 minút a nič sa nedeje . " " ( Smiech ) Tento človek si myslel , že má čakať .


Stále lepšie , ako tento úbožiak .


( Smiech ) Na projekte CAPTCHA sme pracovali na Carnegie Mellon pred 10 rokmi . Dnes sa používa všade .


Teraz vám poviem o projekte , ktorý je o pár rokov mladší , ďalšia evolúcia CAPTCHA .


Nazývame ho reCAPTCHA . Začali sme s ním na Carnegie Mellon a potom ho zmenili na startupovú spoločnosť .


Asi o rok a pol túto spoločnosť kúpil Google .


Poviem vám , čo tento projekt naštartovalo .


Uvedomili sme si , že každý deň ľudia z celého sveta napíšu asi 200 miliónov CAPTCHA .


Keď som to počul prvýkrát , bol som na seba hrdý .


Pomyslel som si : Pozri aký dopad má tvoj výskum .


Ale potom som sa začal cítiť zle .


Pretože vždy , keď napíšete CAPTCHA , premrháte 10 sekúnd vášho času .


Vynásobte to 200 miliónmi a zistíte , že ľudstvo každý deň premrhá 500 000 hodín písaním otravných CAPTCHA .


Preto som sa cítil zle .


( Smiech ) Ale CAPTCHA sa nemôžeme len tak zbaviť , pretože na nich záleží bezpečnosť internetu .


Uvažoval som , či je spôsob , ako ich využiť na niečo osožné pre ľudstvo .


Vec sa má takto :


Počas 10 sekúnd , keď píšete CAPTCHA , váš mozog robí niečo úžasné .


Niečo , čo ešte počítače nedokážu .


Dokážeme tých 10 sekúnd robiť niečo užitočné ?


Inými slovami , jestvuje problém , ktorý počítače nevedia vyriešiť , a ktorý sa dá rozložiť na 10-sekundové kúsky , aby sa pri každom vyriešení CAPTCHA vyriešil kúsok tohto problému ?


Odpoveď je áno , a to práve robíme .


Možno neviete , že keď dnes napíšete CAPTCHA , okrem overenia , že ste človek nám pomáhate digitalizovať knihy .


Vysvetlím , ako to funguje .


Je mnoho projektov , ktorí sa snažia digitalizovať knihy .


Jeden má Google . Internet Archive má druhý .


Aj Amazon s Kindle sa pokúša digitalizovať knihy .


Na začiatku máte starú knihu .


Poznáte to , však ? Kniha ?


( Smiech ) Túto knihu zoskenujete .


Skenovaním knihy sa vytvorí digitálna fotografia každej strany .


Máte obrázok každej strany knihy .


Obrázok s textom .


V ďalšom kroku musí počítač rozlúštiť všetky slová na tomto obrázku .


Používa technológiu OCR , optické rozlišovanie znakov , ktorá z obrázku textu skúša zistiť text .


Ale OCR nie je dokonalá .


Najmä pri starších knihách s vyblednutým atramentom a zožltnutými stranami OCR nedokáže mnohé slová rozlíšiť .


Napríklad , pri veciach starších ako 50 rokov počítač nerozlíši asi 30 percent slov .


My zbierame tie slová , ktoré počítač neprečíta , a posúvame ich ľuďom , aby ich prečítali , keď na internete vypĺňajú CAPTCHA .


Najbližšie , keď budete písať CAPTCHA , budete písať slová z kníh , ktoré sa digitalizujú a počítač ich nevedel rozpoznať .


Dôvod , prečo dnes máme dve slová miesto jedného je , že jedno z týchto slov je slovo z knihy , ktoré systém nepozná .


Preto nemôže vašu odpoveď vyhodnotiť .


Preto vám dávame ešte jedno slovo , ktoré systém pozná .


Nepovieme vám , ktoré je ktoré . Musíte napísať obidve .


Ak napíšete to správne , ktoré systém pozná , bude predpokladať , že ste človek a tiež , že ste napísali správne aj druhé slovo .


Keď tento proces zopakujeme s 10 ľuďmi a všetci sa na novom slove zhodnú , máme o jedno správne digitalizované slovo viac .


Takto náš systém funguje .


Keďže sme ho spustili pred tromi či štyrmi rokmi , mnoho webstránok prechádza zo starej CAPTCHA , ktorá mrhá časom , na novú CAPTCHA , s ktorou ľudia pomáhajú digitalizovať knihy .


Napríklad , Ticketmaster .


Vždy keď si kúpite na lístky cez Ticketmaster , pomôžete zdigitalizovať knihu .


Facebook : Vždy , keď si pridáte priateľa , alebo niekoho šťuchnete , pomáhate zdigitalizovať knihu .


Twitter a ďalších 350 000 stránok používa reCAPTCHA .


Stránok , ktoré reCAPTCHA používajú , je tak veľa , že počet digitalizovaných slov za deň je obrovský .


Je ich asi 100 miliónov za deň , teda asi dva a pol milióna kníh za rok .


To všetko slovo po slove , písaním CAPTCHA na internete .


( Potlesk ) Tým , že počet slov za deň je taký veľký , dejú sa zvláštne veci .


Najmä teraz , keď dávame ľuďom dve náhodné anglické slová vedľa seba .


Dejú sa zaujímavé veci .


Napríklad , mali sme slovo " " Kresťania " " ,


čo je celkom v poriadku .


Ale v spojení s iným náhodným slovom sa môže stať všeličo .


Napríklad toto . ( Text : zlí kresťania ) Ešte horšie bolo , že stránka , na ktorej sa text ukázal , sa volala Ambasáda Božieho Kráľovstva .


( Smiech ) Ups . ( Smiech )


Tu je ďalší veľmi zlý .


JohnEdwards.com ( Text : Prekliaty liberál ) ( Smiech ) Urážame ľudí napravo i naľavo .


Samozrejme , nerobíme len to .


Tým , že prezentujeme dve náhodné slová , dejú sa zaujímavé veci .


Naštartovali sme skutočne veľký internetový meme , na ktorom sa podieľajú desiatky tisíc ľudí . Volá sa umenie CAPTCHA .


Niektorí z vás o ňom iste počuli .


Takto funguje .


Uvidíte na internete CAPTCHA , ktorá je zvláštna , ako táto ( Text : neviditeľný hriankovač ) a urobíte z nej screenshot .


Potom CAPTCHA vyplníte , pretože nám pomáhate digitalizovať knihu .


Potom , čo spravíte screenshot , k nemu niečo vhodné dokreslíte .


( Smiech ) Takto to funguje .


Sú ich desiatky tisíc .


Niektoré si naozaj milé . ( Text : Zaťal som ) ( Smiech ) Niektoré sú veselšie .


( Text : zhúlení zakladatelia ) ( Smiech ) A niektoré , ako paleontologický švizl , obsahujú Snoop Dogga . ( Smiech )


Moje obľúbené číslo


týkajúce sa reCAPTCHA


je počet ľudí , ktorí nám pomohli zdigitalizovať aspoň jedno slovo pomocou reCAPTCHA : 750 miliónov , o niečo viac ako 10 percent svetovej populácie nám pomohlo s digitalizáciou ľudských vedomostí .


Takéto čísla ma motivujú pri výskume .


Otázka , ktorá ma motivuje , znie : Ak sa pozriete na veľké úspechy ľudstva , tie naozaj veľké veci , ktoré ľudstvo vytvorilo - napríklad pyramídy v Egypte alebo Panamský prieplav , či človek na Mesiaci - je na nich zaujímavé , že boli vykonané približne rovnakým počtom ľudí .


Je to zvláštne ; na každej z nich pracovalo asi 100 000 ľudí .


To preto , že pred nástupom internetu bolo nemožné koordinovať viac ako 100 000 ľudí , a už vôbec nie ich zaplatiť .


Teraz , s internetom , ako som práve ukázal , sme schopní spojiť 750 miliónov ľudí , aby nám pomohli digitalizovať ľudské vedomosti .


Takže otázka , ktorá motivuje môj výskum , je , ak s 100 000 ľuďmi dostaneme človeka na Mesiac , čo dokážeme so 100 miliónmi ?


Na základe tejto otázky sme rozpracovali viacero projektov .


Poviem vám o tom , ktorý ma nadchýna najviac .


Potichu na ňom pracujeme už asi rok a pol .


Zatiaľ nebol spustený . Nazýva sa Duolingo .


Keďže nebol spustený , šššš !


( Smiech ) Určite si to necháte pre seba .


Tento projekt začal otázkou ,


ktorú som položil môjmu doktorandovi , Severinovi Hackerovi .


Toto je Severin Hacker .


Položil som mu otázku .


Mimochodom , počujete správne ; jeho priezvisko je Hacker .


Opýtal som sa ho : Ako môžeme primäť 100 miliónov ľudí , aby zadarmo prekladali internet do všetkých svetových jazykov ?


K tejto otázke je potrebné povedať viacero vecí .


V prvom rade prekladanie internetu .


Teraz je internet zložený z viacerých jazykov .


Z veľkej časti je v anglickom jazyku .


Ak neviete po anglicky , nedostanete sa naň .


Ale veľké časti sú v iných jazykoch , a ak neviete tieto jazyky , nemáte doň prístup .


Chcel by som preložiť celý , alebo aspoň väčšinu internetu do všetkých svetových jazykov .


To je môj cieľ .


Niekto sa môže opýtať , prečo na to nepoužijeme počítače ?


Prečo nepoužijeme strojový preklad ?


Strojový preklad sa dnes už používa na rôznych miestach .


Prečo ho nemôžeme použiť na preklad celého internetu ?


Problém je , že ešte nie je dosť dobrý. a pravdepodobne nebude najbližších 15 až 20 rokov .


Robí veľa chýb .


Dokonca aj keď neurobí chybu , nemôžete mu dôverovať , pretože robí toľko chýb .


Ukážem vám príklad textu preloženého strojom .


Je to otázka z fóra .


Niekto sa snažil položiť otázku ohľadom JavaScriptu .


Bola preložená z japončiny do angličtiny .


Prečítajte si .


Táto osoba začína ospravedlnením , za to , že otázka je preložená počítačom .


Ďalšia veta je úvod k otázke .


Niečo sa snaží vysvetliť .


Pamätajte , že je to otázka k JavaScriptu .


( Text : Na často kôz čas nainštalovať chybu je vývratku . ) ( Smiech ) Potom príde prvá časť otázky .


( Text : Koľkokrát ako vietor , pólovým a drak ? ) ( Smiech ) Potom príde moja najobľúbenejšia časť otázky .


( Text : Túto urážku na otec to kameňov ? ) ( Smiech ) A na záver prichádza moja najobľúbenejšia časť .


( Text : Prosím ospravedlňte sa za vašu hlúposť . Existuje mnoho ďakujem . ) ( Smiech ) Počítačový preklad teda ešte nie je dosť dobrý .


Takže späť k otázke .


Potrebujeme ľudí , aby preložili celý internet .


Takže ďalšia otázka môže byť , prečo za to jednoducho nemôžeme ľuďom zaplatiť ?


Mohli by sme zaplatiť profesionálnym prekladateľom , aby internet preložili .


To by sme mohli .


Bohužiaľ , bolo by to veľmi nákladné .


Napríklad , preklad maličkého zlomku celého internetu , Wikipedia , iba do jedného jazyka , španielčiny .


Wikipedia existuje v španielčine , ale je veľmi malá v porovnaní s angličtinou .


Je to asi 20 percent veľkosti angličtiny .


Ak by sme chceli preložiť 80 percent do španielčiny , stálo by to najmenej 50 miliónov dolárov - aj to v tej najvyužívanejšej krajine , kam by sa to dalo outsourcovať .


Teda bolo by to veľmi drahé .


Chceme teda primäť 100 miliónov ľudí , aby prekladali internet do všetkých svetových jazykov zadarmo .


S týmto cieľom si rýchlo uvedomíte , že máte v ceste dve dosť veľké prekážky , dva veľké problémy .


Prvý je nedostatok ľudí hovoriacich dvoma jazykmi .


Ani neviem , či existuje 100 miliónov ľudí , ktorí používajú internet , ktorí sú dosť bilingválni , aby nám pomáhali s prekladom .


To je veľký problém .


Ďalším problémom je nedostatok motivácie .


Ako budeme motivovať ľudí , aby skutočne prekladali internet zadarmo ?


Väčšinou za niečo také musíte ľudom zaplatiť .


Tak ako ich motivovať , aby to robili zadarmo ?


Tieto dve veci nás brzdili pri počiatočných úvahách .


Ale potom sme si uvedomili , že je spôsob ako vyriešiť oba problémy naraz .


Existuje spôsob , ako zabiť dve muchy jednou ranou .


A to je transformovať preklad na niečo , čo milióny ľudí chcú urobiť , a čo zároveň pomáha s problémom nedostatku dvojjazyčných ľudí , a to je jazykové vzdelávanie .


Dnes máme viac ako 1,2 miliardy ľudí , ktorí sa učia cudzí jazyk .


Ľudia sa naozaj chcú učiť cudzie jazyky .


A nie len preto , že sú k tomu nútení v škole .


Napríklad , len v Spojených štátoch je viac ako päť miliónov ľudí , ktorí zaplatili cez 500 dolárov za softvér , s ktorým sa učia nový jazyk .


Takže ľudia sa naozaj chcú naučiť nový jazyk .


Posledný rok a pol sme pracovali na novej internetovej stránke . Nazýva sa Duolingo . Hlavná myšlienka je , že ľudia sa učia nový jazyk zadarmo zatiaľ čo súčasne prekladajú internet .


A tým sa v podstate učia .


Funguje to tak , že ak ste úplný začiatočník , dáme vám celkom jednoduché vety .


Internet je plný veľmi jednoduchých viet .


Dáme vám veľmi jednoduché vety spolu s významom jednotlivých slov .


Tým , že ich prekladáte a vidíte preklady iných , sa začnete učiť jazyk .


Čím ste pokročilejší , tým zložitejšie a komplexnejšie vety dostanete na preloženie .


Po celý čas sa práve tým učíte .


Bláznivé na tom je , že to naozaj funguje .


Po prvé , ľudia sa naozaj učia jazyk .


S výstavbou sme takmer hotový a teraz to testujeme .


Ľudia sa takto naozaj môžu naučiť jazyk .


Naučia sa ho rovnako dobre ako s najlepším jazykovým softvérom .


Takže ľudia sa naozaj učia jazyk .


A nielen , že sa ho učia dobre , ale je to aj oveľa zaujímavejšie .


Pretože s Duolingom sa ľudia učia na skutočnom obsahu ,


a nie na vymyslených vetách . Učia sa na skutočnom obsahu , ktorý je vo svojej podstate zaujímavý .


Ešte prekvapivejšie je , že preklady , ktoré dostávame od používateľov stránky , dokonca aj od úplných začiatočníkov , sú také presné ako od profesionálnych prekladateľov , čo je veľmi prekvapujúce .


Dovoľte mi ukázať vám jeden príklad .


Toto je veta , ktorá bola preložená z nemčiny do angličtiny .


Hore je nemčina .


V strede je anglický preklad od profesionálneho prekladateľa , ktorý za tento preklad dostal 20 centov za slovo .


Dole je preklad od užívateľov Duolingo , z ktorých nikto nevedel po nemecky , predtým , ako začal stránku používať .


Ako vidíte , je to vlastne dokonalé .


Samozrejme , aby boli naše preklady také dobré ako od profesionálnych prekladateľov , používame trik .


Spájame preklady viacerých začiatočníkov , aby sme získali kvalitu jedného profesionálneho prekladateľa .


Aj keď preklady kombinujeme , stránka vie prekladať celkom rýchlo .


Ukážem vám náš odhad , ako rýchlo by sme mohli preložiť Wikipediu z angličtiny do španielčiny .


Pamätajte si , že je to hodné 50 miliónov dolárov .


Na preklad Wikipédie do španielčiny , by sme potrebovali päť týždňov so 100 000 aktívnymi užívateľmi .


S miliónom aktívnych užívateľov by sme to zvládli za asi 80 hodín .


Pretože všetky projekty , na ktorých moja skupina doteraz pracovala , získali milióny užívateľov , veríme , že nám tento projekt umožní prekladať extrémne rýchlo .


Pri Duolingo som najviac nadšený z toho , že ho považujem za spravodlivý obchodný model jazykového vzdelávania .


Súčasný obchodný model jazykového vzdelávania je , že študent platí , konkrétne za softvér Rosetta Stone zaplatí 500 dolárov .


( Smiech ) To je súčasný obchodný model .


Problém s týmto obchodným modelom je , že 95 percent svetovej populácie nemá 500 dolárov .


K chudobným je extrémne nespravodlivý .


Je nastavený pre bohatých .


V Duolingo počas učenia vytvárate hodnotu , prekladáte - za tie preklady by sme si mohli pýtať peniaze .


Mať z nich zisk .


Keďže ľudia v rámci učenia vytvárajú hodnoty , nemusia platiť peniazmi , platia svojim časom .


To čarovné na to je , že síce platia svojim časom ale ten čas , by aj tak strávili učením sa jazyka .


To pekné na Duolingo je , že poskytuje spravodlivý obchodný model - taký , ktorý nediskriminuje chudobných .


Tu je naša stránka . Ďakujem .


( Potlesk ) Tu je naša stránka .


Ešte nie je spustená , ale môžete sa prihlásiť na testovanie , ktoré začne asi o tri alebo štyri týždne .


Duolingo sme ešte nespustili .


Mimochodom , ja som ten , ktorý tu hovorí , ale Duolingo je prácou naozaj úžasného tímu , ktorého niektorí členovia sú tu .


Ďakujeme .


( Potlesk )


Ďakujem .


Pred dvoma rokmi som stál na javisku TED v Arushi , v Tanzánii .


Veľmi stručne som povedal o jednom z mojich výtvorov , na ktorý som veľmi pyšný .


Bol to jednoduchý stroj , ktorý zmenil môj život .


Predtým som nikdy nebol preč z domu v Malawi .


Nikdy som nepoužil počítač .


Nikdy som nevidel Internet .


Na javisku ten deň , bol som taký nervózny .


Moja angličtina stratená , chcelo sa mi vracať .


( Smiech ) Nikdy som nebol obklopený tak veľa azungu , bielymi ľudmi . ( Smiech )


Bol tu príbeh , ktorý by som vám vtedy nepovedal .


Ale teraz sa cítim dobre .


Chcel by som sa o ten príbeh podeliť dnes .


V mojej rodine je nás sedem detí .


Všetky sestry , okrem mňa .


Toto som ja s mojim otcom , keď som bol ešte malý chlapec .


Predtým , ako som objavil zázraky vedy , som bol len jednoduchým farmárom v krajine chudobných farmárov .


Ako všetci ostatní , pestovali sme kukuricu .


Jeden rok sa nám štastie otočilo chrbtom .


V roku 2001 sme zažili hrozný hlad .


Počas piatich mesiacov všetky Malawčania začali umierať od hladu .


Moja rodina jedla jedno jedlo denne , v noci .


Iba tri hlty nsima pre každého z nás .


Jedlo prešlo našimi telami .


A nič z nás nevychádzalo von .


V Malawi , na strednej škole musíte platiť školné .


Kvôli hladu som bol nútený odísť zo školy .


Pozrel som sa na svojho otca , a pozrel som na tie suché polia .


To bola budúcnosť , ktorú som nemohol prijať .


Bol som šťastný , že som mohol chodiť na strednú školu . A tak som bol odhodlaný urobiť všetko , čo bolo v mojich silách , aby sa mi dostalo vzdelania .


Tak som šiel do knižnice .


Čítal som knihy , vedecké knihy , hlavne fyziku .


Nevedel som čítať po anglicky tak dobre .


Používal som diagramy a obrázky , aby som sa naučil slová okolo nich .


Ďalšia kniha vložila vedomosti do mojich rúk .


Hovorilo sa v nej , že veterný mlyn pumpuje vodu a vyrába elektrinu .


Pumpovanie vody znamenalo zavlažovanie . Obranu proti hladu , ktorý sme vtedy zažívali .


Tak som sa rozhodol , že postavím jeden veterný mlyn pre seba .


Ale nemal som potrebný materiál , ktorý by som použil . Tak som šiel na sklad šrotu , kde som našiel svoj materiál .


Veľa ľudí , vrátane mojej matky , hovorilo , že som blázon .


( Smiech ) Našiel som ventilátor z traktora , tlmič otrasov , plastové rúrky .


Použitím rámu z bicykla a starého bicyklového dynama som postavil svoj stroj .


Na začiatku to bolo jedno svetlo .


A potom štyri žiarovky so zapínačmi , a dokonca prerušovač vedenia podľa predlohy z letáku o elektrine .


Ďalší stroj pumpoval vodu na zavlažovanie .


Rady ľudí sa začali zbiehať pred mojím domom , ( Smiech ) aby si nabili mobily .


( Potlesk ) Nemohol som sa ich zbaviť .


( Smiech ) A prišli aj reportéri , čo viedlo k blogerom , čo viedlo k telefonátu od niečoho nazvaného TED .


Nikdy predtým som nevidel lietadlo .


Nikdy som nespal v hoteli .


A tak , na javisku ten deň v Arushi , moja angličtina stratená , povedal som niečo ako , " Pokúsil som sa . A dokázal som to . "


A tak by som chcel povedať niečo všetkým ľuďom tam vonku , ľuďom ako ja , Afričanom a chudobným , ktorí bojujú o svoje sny ,


Boh Vám žehnaj .


Možno si jedného dňa pozriete toto na Internete .


Hovorím vám , dôverujte si a verte .


Čokoľvek sa stane , nevzdávajte sa .


Ďakujem .


( Potlesk )


V 80 tich rokoch v komunistickom Východnom Nemecku ak ste vlastnili písací stroj , museli ste si ho zaregistrovať u vlády .


Museli ste si registrovať hárok papiera so vzorkov textu napísanou priamo na vašom písacom stroji .


Toto bolo zriadené za účelom aby vláda mohla sledovať , odkiaľ daný text pochádza .


Ak sa našiel papier ktorý bol zlého druhu myslenia , mohli sledovať kto si to myslel , a kto ho vytvoril .


A my na západe sme nemohli pochopiť , ako niekto mohol takéto niečo urobiť , a ako to obmedzuje slobodu prejavu .


Nikdy by sme to neurobili v našej vlastnej krajine .


Ale dnes v roku 2011 , Ak si kúpite farebnú laserovú tlačiareň od výrobcu akýchkoľvek významných laserových tlačiarňí a vytlačíte stránku , vysledná stránka bude pokrytá malými žltými bodkami vytlačenými na každej stránke v štruktúre , ktorá urobí stránku jedinečnou vám a vašej tlačiarni .


Toto sa deje práve dnes .


A nikto z nás si z toho nerobí veľkú hlavu .


A to je príklad spôsobu akým naša vlastná vláda používa technológiu proti nám , jej vlastným občanom .


A to je jeden z troch hlavných zdrojov dnešných on-line problémov .


Ak sa pozrieme na to , čo sa naozaj deje v online svete , mohli by sme zoskupiť útoky podľa ich útočníkov .


Máme tri hlavné skupiny .


Máme on-line zločincov .


Sem patrí napríklad pán Dimitrij Golubov z mesta Kyjev na Ukrajine .


Motívy online zločincov je veľmi jednoduché pochopiť .


Títo ľudia zarabaju veľké peniaze .


Využívajú internetové útokoy na to aby zarobili veľké peniaze a veľa , veľmi veľa peňazí .


Máme niekoľko prípadov online milionárov , dokonca multimilionárov , ktorí zarobili peniaze zo svojich útokov .


Tu máme napriklad Vladimíra Tsastsina z Tartu v Estónsku .


Toto je Alfred Gonzalez .


Toto je Stephen Watt .


Toto je Bjorn Sundin .


Toto je Matthew Anderson , Tariq Al-Daour a tak ďalej a tak ďalej .


Títo ľudia zarobili hotové bohatstvá online , ale robia to prostredníctvom nelegálnej činnosti , pomocou vecí ako trebárs bankové trójske kone ktoré kradnú peniaze z naších bankových účtov zatiaľ čo my robíme svoje on-line bankovníctvo ; alebo pomocou nahrávania stlačených kláves zbierajú naše informácie o kreditných kartách zatiaľ čo my on-line nakupujeme z infikovaného počítača .


Americká tajná služba pred dvoma mesiacmi zmrazila švajčiarsky bankový účet pána Sam Jaina ( na obrázku ) , a tento bankový účet mal hodnotu 14,9 miliónov dolárov v momente keď bol zmrazený .


Pán Jain je na úteku ; nikto nevie , kde sa nachádza .


Ja tvrdím , že už dnes je viac než pravdepodobné , že ktokoľvek z nás sa može stať obeťou trestného činu v on-line svete viac než tu , v reálnom svete .


A je viac než jasné že sa situácia bude len zhoršovať .


V budúcnosti sa väčšina trestnej činnosti bude odohrávať online .


Druhá hlavná skupina útočníkov ktorú dnes sledujeme nie sú motivovaní peniazmi .


Sú motivovaní niečím iným — motivovaný protestom , motivovaný názorom , motivovaný zábavou .


Výskyt skupín , ako je napr. Anonymous ( Anonymný ) sa počas posledných 12 mesiacov zvýšil a stali sa hlavnými aktérmi na poli internetových útokov .


Tak toto sú tri hlavné skupiny Útočníkov : zločinci , ktorí to robia pre peniaze , hack-tivisti ako Anonymous ( Anonymný ) ktorý to robia pre protest , a tou poslednou skupinou sú štáty , samotné vlády , ktoré používajú formu online útokov .


A potom sa pozeráme tiež na prípady ako ten čo sa stal v DigiNotare .


Ten je ukážkovým príkladom toho , čo sa stane keď vláda zaútočí proti svojim vlastným občanom .


DigiNotar je Certifikačnou Autoritou z Holandska — alebo lepšie povedané , boli .


Zkrachovali minulú jeseň pretože ich niekto hackol .


Niekto sa vlámal do ich systému a to veľmi dôkladným spôsobom .


Minulý týždeň som mal stretnutie s predstaviteľmi Holandskej vlády , kde som sa spýtal jedného z lídrov ich tímu či si myslí , že je možné že niekto mohol umrieť ako výsledok útoku na DigiNotar .


Jeho odpoveď bola áno .


Pýtate sa ako možu ľudia zomrieť v dôsledku takehoto útoku ?


DigiNotar je Certifikačnou Autoritou !


Predajú certifikáty .


Čo vy robíte s certifikátmi ?


Nuž , vy ich potrebujete , ak máte webové stránky , ktoré použivajú https adresu , SSL šifrovanie služieb , či iné služby , ako napríklad Gmail .


Takmer všetci alebo veľká väčšina z nás , používame služby Gmail , alebo jedného z ich konkurentov , ale tieto služby sú obzvlášť populárne v totalitných štátoch , ako je Irán , kde disidenti používajú zahraničné služby , ako Gmail , pretože vedia , že tieto sú dôveryhodnejšie ako ich miestne služby a sú šifrované pomocou SSL spojenia , tak , že miestna samospráva nemôže špehovať ich diskusie .


Okrem situácií , keď sa im podarí preniknúť do zahraničných certifikačných autorít


a začnú vydávať falošne certifikáty .


A to je presne to , čo sa stalo v prípade DigiNotaru .


A čo taká Arabská jar a veci , ktoré sa dejú , napríklad v Egypte ?


V Egypte , výtržníci plienili ústredie Egyptskej tajnej polície v Apríli 2011 , a pri drancovaní budovy našli veľa dokumentov .


Medzi dokumentami bolo viazanie s názvom : " " FINFISHER . " " V tom boli poznámky od spoločnosti so sídlom v Nemecku ktorá predala Egyptskej vláde sadu nástrojov na zachytávanie informacií — vo veľmi rozsiahlej mierke — komunikácie všetkých občanov krajiny .


Predali tento nástroj Egyptskej vláde za 280,000 Euro .


Centrála tejto spoločnosti je priamo tu .


Takže západné vlády poskytujú totalitným vládam nástroje ktoré sú použité proti ich vlastným občanom .


Ale západné vlády robia toto isté aj sami sebe .


Napríklad v Nemecku , len pred pár týždňami bol zistený , takzvaný Scuinstký Trojan , trójsky kôň použitý nemeckými vládnymi úradníkmi na preskúmavanie svojich vlastných občanov .


Ak ste podozrivý v trestnej veci , je docela zrejmé , že vaša telefónna linka bude napichnutá .


Ale dnes to presahuje niečo také .


Napichnú sa aj na vaše pripojenie na Internet .


Použijú nástroje ako napríklad trójsky kôň Scuinst aby infikovali Váš počítač trojanom , ktorý im dovolí sledovať všetku vašu komunikáciu , počúvať vaše on-line diskusie , či zhromažďovať vaše heslá .


A keď sa zamyslíme hlbšie nad takýmito vecami , normálnou reakciou ľudí by malo byť to , že povedia " " Okej , to znie naozaj zle , ale mňa sa to netýka , pretože som právnym občanom .


Prečo by som mal mať strach ?


Nemám čo skrývať . " " A to je argument , ktorý nedáva zmysel .


Súkromie je implicitné .


Ochrana osobných údajov nie je niečo otvorené diskusii .


Nie je to otázka súkromia a bezpečnosti .


Je to otázka slobody a jej kontroly .


A zaťiaľ čo môžeme dôverovať našej vláde práve teraz , priamo tu v roku 2011 , akékoľvek právo si dovolime zobrať preč , nám bude zobrané raz a navždy .


A môžeme veriť — slepo dôverovať — akejkoľvek budúcej vláde ? Vláde čo príde trebárs za 50 rokov odo dneška ?


A toto sú otázky o ktoré sa musíme zaujímať nasledujúcich 50 rokov .


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Uchováme si len 25 % z toho , čo počujeme .


_ _ NULL _ _ sľúbil som jej , že jej budem načúvať každý deň tak , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ ( Hluk ) so všetkou tou kakofóniou , je proste náročné počúvať ; počúvanie je unavujúce .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


A umenie konverzácie _ _ NULL _ _


svet , v ktorom nikto nikoho nepočúva _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ na reštartovanie uší a na ich prekalibrovanie , _ _ NULL _ _


Ide o vychutnávanie banálnych zvukov .


Toto je napríklad moja sušička .


Banálne zvuky dokážu byť veľmi zaujímavé , ak im venujete pozornosť . _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Zvuk je mojou vášňou , je to môj život .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


( Hudba ) ( Potlesk ) ( Hudba ) ( Potlesk )


Dnes budem hovoriť o vzt ' ahu medzi vedou a ľudskými hodnotami .


V súčasnosti je všeobecne známe , že otázky morálky — otázky dobra a zla , správneho a nesprávneho — sú otázkami , ku ktorým sa veda oficiálne nevyjadruje .


Myslíme si , že veda nám môže pomôcť získať to , čo si vážime , ale nikdy nám nemôže povedať , čo by sme si mali vážiť .


V nadväznosti na to , väčšina ľudí — myslím , že väčšina ľudí , zrejme aj tu prítomných , si myslí , že veda nikdy neodpovie na najdôležitejšie otázky v živote človeka , otázky ako : „ Kvôli čomu sa oplatí žiť ? " " „ Kvôli čomu sa oplatí zomrieť ? " "


„ Čo je podstatou usporiadaného života ? ' '


Takže budem tvrdiť , že toto je klam — že oddelenie vedy od ľudských hodnôt je klam , a v podstate dosť nebezpečný v tejto etape dejín ľudstva .


Často sa hovorí , že veda nám nemôže poskytnúť základ pre morálku a ľudské hodnoty , pretože veda sa zaoberá faktami , a fakty a hodnoty zdanlivo patria do dosť rozdielnych oblastí .


Často si myslíme , že neexistuje nijaký návod na to , ako svet existuje , a ktorý by nám povedal aký by svet mal byt .


Ale ja si myslím , že tomu tak nie je .


Hodnoty predstavujú určitý druh faktu .


Sú to fakty o blahu rozumných bytostí .


Prečo nemáme etické záväzky voči kameňom ?


Prečo necítime súcit s kameňmi ?


Je to preto , že si nemyslíme , že kamene môžu trpieť . A ak sa viac zaujímame o nám príbuzných cicavcov než o hmyz , a to sa zaujímame , je to preto , že sú podľa nás vo väčšej miere vystavené potenciálnemu prívalu šťastia a utrpenia .


Kľúčová vec , ktorá by nemala uniknúť našej poroznosti , je , že toto je konkrétne tvrdenie . Je to niečo , v čom môžeme mať pravdu alebo sa mýliť . A ak sme zle pochopili vzťah medzi biologickou zložitosťou a možnosťami skúsenosti , tak potom sa môžeme mýliť v uvažovaní o vnútornom živote hmyzu .


Neexistuje nijaké poňatie , nijaký výklad ľudskej morálky a ľudských hodnôt , s ktorými som sa doposiaľ stretol , ktorý by v určitom bode nebol redukovateľný na obavy o skúsenosti vedomia a jeho možné zmeny .


Aj keď pramenia Vaše hodnoty z náboženstva , aj keď si myslíte , že dobro a zlo sa napokon spája s okolnost ' ami po smrti — buď je to večné šťastie s Bohom alebo večné utrpenie v pekle — stále sa obávate o vedomie a jeho zmeny .


Tvrdiť , že takéto zmeny môžu pretrvávať aj po smrti je samo o sebe konkrétnym tvrdením , ktoré , samozrejme , môže alebo nemusí byť pravdivé .


Keď hovoríme o podmienkach spokojného bytia v tomto živote , pre ľudstvo , vieme , že existuje kontinuum takýchto faktov .


Vieme , že je možné žiť v skrachovanom štáte , kde všetko , čo nemusí vyjsť , nevyjde — kde matky nemôžu nasýtiť vlastné deti , kde cudzinci nemôžu nájsť základ pre mierovú spoluprácu , kde ľudia sú bez rozdielu zavraždení .


Vieme , že je možné v tomto kontínuu pokračovať smerom k niečomu viac idylickejšiemu , k miestu kde konferencia ako táto je dokonca možná .


Vieme — my vieme — že existujú správne a nesprávne odpovede na to , ako sa v tomto priestore pohybovať .


Bolo by pridanie cholery do vody dobrým napadom ?


Zrejme nie .


Bolo by dobré , keby ľudia verili v uhrančivý pohľad , a keď by sa im stali zlé veci , tak by mohli okamžite obviniť svojich susedov ? Zrejme nie ...


Sú nám známe pravdy o tom , ako ľudská komunita prosperuje , či už im rozumieme alebo nie .


Morálka sa na ne vzťahuje .


Takže keď hovoríme o hodnotách , hovoríme o faktoch .


Naše miesto vo svete môže byť chápané na rôznych úrovniach — v rozmedzí od úrovne genómu po úroveň ekonomických systémov a politických dohôd .


Ale ak budeme hovoriť o ľudskom blahu , budeme nevyhnutne hovoriť o ľudskom mozgu .


Pretože vieme , že naše poznanie sveta a nás v rámci neho sa deje v našom mozgu — čokoľvek sa už stane po smrti .


Ak aj samovražedný útočník dostane v posmrtnom živote 72 panien , v tomto živote , jeho osobnosť — jeho dosť poľutovaniahodná osobnosť — je produktom jeho mozgu .


Tým pádom — prínos kultúry — ak nás kultúra mení , a ona nás mení , mení nás tým , že mení naše mozgy .


A preto , nech sa dejú akékoľvek zmeny v kultúre , v tom ako ľudstvo prosperuje , môže to , aspoň v princípe , byť chápané v súvislosti s pokrokom vo vede o ľudskej mysli — neurológii , psychológii a tak ďalej ...


Takže , čo tvrdím je , že hodnota je redukovateľná na fakty — fakty o vedomej skúsenosti — vedomých bytostí .


Preto si dokážeme predstaviť priestor možných zmien v skúsenosti týchto bytostí .


Myslím , že je to niečo ako morálna krajina s vrcholmi a údoliami , ktoré sa zhodujú s rozdielmi v pocite blaha vedomých bytostí , tak v osobnom , ako aj v kolektívnom .


Jedna vec , ktorá stojí za povšimnutie , je , že pravdepodobne existujú stavy ľudského blaha , ktoré zriedkavo dosiahneme , ktoré dosiahnu len niektorí z nás .


Tie čakajú , kým ich objavíme .


Možno niektoré z týchto stavov je možné náležite nazvať mystické alebo duchovné .


Možno existujú iné stavy , ktoré ale dosiahnuť nemôžeme kvôli tomu , ako sú naše mysle štrukturované , ale iné mysle by ich eventuálne dosiahnuť mohli .


Teraz by som Vám rád objasnil , čo netvrdím . Netvrdím , ze veda zaručene zmapuje tento priestor alebo že veda odpovie na každú možnú morálnu otázku .


Napríklad si nemyslím , že jedného dňa sa budete pýtať superpočítača , či by ste mali mať druhé dieťa alebo nie , alebo či by sme mali napadnúť nukleárne zariadenia Iránu , alebo či je možné si odpočítať celkové výdavky na TED ako firemné náklady .


( Smiech ) Ale ak otázky ovplyvňujú ľudské blaho , tak potom máju odpovede , či už ich môžeme nájsť alebo nie .


Len tým , že to pripustíme — len tým , že pripustíme , že existujú správne a nesprávne odpovede na otázku o ľudskej prosperite — sa zmení spôsob , akým hovoríme o morálke , a zmenia sa naše očakávania ohľadom ľudskej spolupráce v budúcnosti .


Napríklad v Amerike je 21 štátov , v ktorých sú fyzické tresty v školách legálne . Kde je legálne , že učiteľ udrie dieťa s trstenicou tak rázne , že mu spôsobí rozsiahle modriny a dokonca rany na koži .


Stovky tisícok detí sú naneštastie tomu vystavené každý rok .


Myslím , že polohy týchto osvietených oblastí Vás zrejme neprekvapia .


Nehovoríme o Konektikate .


Rozumné vysvetlenie pre toho chovanie je explicitne náboženské .


Sám Stvoriteľ vesmíru nám povedal , aby sme nešetrili trstenicu zo strachu , že by sme rozmaznali dieťa . Uvedené v Prísloviach 13 a 20 , a myslím , že aj 23 .


Môžeme si položiť jasnú otázku : Je to dobrý nápad , vo všeobecnosti , vystaviť deti bolesti , násiliu a verejnému ponižovaniu , aby sme tým zabezpečili ich zdravý citový vývoj a slušné správanie ?


( Smiech ) Je nejaká pochybnosť o tom , že táto otázka má odpoveď a že je dôležitá ?


Teraz sa mnohí z Vás môžu obávať , že predstava o blahu naozaj nie je definovaná a mala by byť , ako sa zdá , opätovne prehodnotená .


Aké je teda objektívne chápanie blaha ?


Predstavme si analogicky chápanie fyzického zdravia .


Chápanie fyzického zdravia nie je definované .


Ako sme práve počuli od Michaela Spectera , postupom rokov sa zmenilo .


Keď bola vytesaná táto socha priemerná dĺžka života bola okolo 30 rokov .


Vo vyspelých krajinách je to v súčasnosti okolo 80 rokov .


Možno príde čas , keď sa naše genómy zmiešajú takým spôsobom , že neschopnosť bežať maratón vo veku 200 rokov bude považovaná za hlbokú invaliditu .


Ak budete v takom stave , ľudia Vám budú posielať dary .


( Smiech ) Všimnite si , že skutočnosť , že chápanie zdravia je otvorené , skutočne otvorené na prehodnotenie , ho nerobí prázdnym pojmom .


Rozdiel medzi zdravým človekom a mŕtvym je tak jasný a závažný ako akýkoľvek , ktorý zaznamenáme vo vede .


Ďalšia vec , ktorú je potrebné si povšimnúť je , že na tzv. území morálky môže byť mnoho vrcholov . Môže ísť o ekvivalentné spôsoby ako prosperovať ; môže ísť o ekvivalentné spôsoby ako usporiadať ľudskú spoločnosť tak , aby sa tým maximalizovala ľudská prosperita .


Prečo by toto neoslabilo objektívnu morálku ?


Dobre , zamyslime sa nad tým , ako hovoríme o jedle : Nikdy by som sa nepokúšal presviedčať Vás , že existuje iba jedno zdravé jedlo .


Je nepochybne cela škála surovín , ktoré sú zložkami zdravej stravy .


Ale predsa len existuje jasný rozdiel medzi jedlom a jedom .


Skutočnosť , že je vel ' a správnych odpovedí na otázku : „ Čo je jedlo ? , " " nás nenúti povedať , že neexistujú pravdy , ktoré by boli známe , o ľudskej výžive .


Mnohí ľudia sa obávajú , že všeobecná morálka by si vyžadovala morálne pravidlá , ktoré by nepripustili žiadne výnimky .


Tak napríklad , ak je klamať naozaj zlé potom to musí byť zlé vždy , a ak dokážete nájsť výnimku , tak potom neexistuje nič také ako morálna pravda .


Prečo by sme si to mysleli ?


Zoberme si analogicky hru šach .


Ak teda viete dobre hrať šach , zásadu ako : „ Nestrat ' svoju kráľovnú , ' ' je veľmi dobré dodržať .


Ale jasne pripúšťa aj výnimky .


Sú momenty , pri ktorých je strata kráľovnej najlepšia vec , akú môžete urobit ' .


Sú momenty , kedy je to jediná dobrá vec , ktorú môžete urobiť .


A pritom je šach doménou dokonalej objektivity .


Skutočnosť , že v ňom existujú výnimky , na tom vôbec nič nemení .


Toto nás vedie k istým ťahom , ktoré sú ľudia náchylní robiť v morálnej oblasti .


Zoberme si veľký problém ženských tiel . Čo s nimi môžeme urobiť ?


No , je jedna vec , ktorú môžeme urobiť , môžeme ich zakryt ' .


Naša vzdelaná spoločnosť vo všeobecnosti zastáva názor , že aj keď sa nám to nemusí páčiť , môžeme to považovať za „ nesprávne " " v Bostone alebo Palo Alte . Kto sme , aby sme tvrdili , že hrdí potomkovia starovekej kultúry konajú nesprávne , ak nútia svoje ženy a dcéry žiť zahalené v habitoch ?


A kto sme , aby sme mohli tvrdiť , že konajú nesprávne , ak ich s uspokojením bijú oceľovým káblom alebo im šplechnú do tvári kyselinu z akumulátora ak odmietnu veľkú poctu byt ' takýmto spôsobom obmedzované ?


Kto sme , aby sme to nemohli povedať ?


Kto sme , aby sme predstierali , že vieme tak žalostne málo o ľudskom blahu , že nesmieme odsudzovať takéto konanie ?


Nehovorím o dobrovoľnom nosení závoja — podľa mňa , ženy by mali nosiť čokoľvek , čo nosiť chcú .


Čo ale znamená „ dobrovoľný " " v komunite , kde , keď je dievča znásilnené , prvou reakciou jej otca je zabit ' ju a zbaviť ju tak hanby ?


Uvažujte o tom aspoň na okamih . Vaša dcéra je znásilnená a čo chcete urobiť vy je ... zabiť ju .


Aké sú šance , že toto predstavuje vrchol ľudského blaha ?


Tvrdiť to , neznamená tvrdiť , že v našej spoločnosti máme dokonalé riešenie .


Napríklad , toto je to , čo vidíme vo všetkých novinových stánkoch v civilizovanom svete .


Priznajme si , že veľa mužov by na pochopenie nevhodnosti týchto obrázkov potrebovalo titul z filozofie .


( Smiech ) Ak ale uvažujeme , môžeme sa opýtat ' : „ Je toto dokonalé vyjadrenie psychologickej rovnováhy s ohľadom na premenné ako sú mladosť , krása a ženské telá ? ' ' Myslím tým , je toto optimálne prostredie na výchovu našich detí ?


Zrejme nie . OK , možno existuje nejaké miesto na tejto stupnici medzi týmito dvoma extrémami , ktoré predstavuje miesto určitej rovnováhy .


( Potlesk ) Možno je vel ' a takých miest — opäť prostredníctvom iných zmien v ľudskej kultúre môže vzniknúť veľa vrcholov v morálnej oblasti .


Našej pozornosti však nesmie uniknúť , že tým pádom bude omnoho viac spôsobov , ako nebyť na vrchole .


Z môjho pohľadu je iróniou , že jediní ľudia , ktorí so mnou zdanlivo vo všeobecnosti súhlasia , a ktorí si myslia , že na otázky morálky existujú správne a nesprávne odpovede sú náboženskí demagógovia akéhokoľvek druhu .


Samozrejme sa domnievajú , že ich odpovede na otázky morálky sú správne , pretože tieto odpovede im sprostredkoval istý hlas zhora , nie preto , že by inteligentne analyzovali príčiny a podmienky blaha ľudí a zvierat .


V skutočnosti , odolnosť náboženstva ako šošovky , cez ktorú väčšina ľudí nazerá na otázky morálky , izolovala množstvo rozhovorov o morálke od skutočných otázok pojednávajúcich o utrpení ľudí a zvierat .


Z tohto dôvodu trávime náš čas rozprávaním sa o veciach ako sú manželstvá osôb rovnakého pohlavia a nie o genocíde alebo nukleárnych zbraniach alebo o chudobe a iných nesmierne dôležitých záležitostiach .


Demagógovia však majú pravdu v jednej veci , potrebujeme univerzálne chápanie ľudských hodnôt .


Čo tomu stojí v ceste ?


Jedna vec , ktorú si musíme uvedomiť , je , že robíme niečo iné , keď hovoríme o morálke — obzvlášť ľudia sekulárneho , akademického a vedeckého zamerania .


Keď hovoríme o morálke , vážime si rôzne názory spôsobom , akým to nerobíme v žiadnej inej oblasti nášho života .


Tak napríklad : Dalai Lama každé ráno vstane meditujúc o súcite mysliac si , že pomoc inému je neodlučiteľnou zložkou ľudského šťastia .


Na druhej strane si zoberme niekoho ako je Ted Bundy . Ted Bundy veľmi rád unášal , znásilňoval , mučil a zabíjal mladé ženy .


Takže tu máme skutočne rozdielne názory na to , ako účelne tráviť svoj voľný čas .


( Smiech ) Väčšina západných intelektuálov sa pozerá na túto situáciu so slovami : „ V podstate neexistuje nič , v čom by bolo konanie Dalai Lamu jednoznačne správne — jednoznačne správne — alebo u Teda Bundyho jednoznačne nesprávne , čo umožňuje živú diskusiu , ktorá potenciálne spadá do kompetencie vedy .


Jeden má rád čokoládovú , druhý vanilkovú .


Neexistuje nič , čo by mohol jeden druhému povedať , aby ho presvedčil . " " Za povšimnutie stojí , že toto vo vede nerobíme .


Naľavo máte Edwarda Wittena .


Je to teoretický fyzik zaoberajúci sa teóriou strún .


Ak sa opýtate najschopnejších fyzikov v okolí , kto je najschopnejším fyzikom v okolí , na základe mojej skúsenosti , polovica z nich odpovie Ed Witten .


Druhá polovica Vám povie , že túto otázku nemajú radi .


( Smiech ) Čo by sa teda stalo , keby som sa objavil na konferencii fyzikov a povedal : „ Teória strún je nesprávna .


Nerezonuje vo mne . Nepredstavuje môj výber nazerania na svet v takom malom meradle .


Nie som jej stúpencom . " " ( Smiech ) Nuž , nakoľko nie som fyzik , nič by sa nestalo , nerozumiem teórii strún .


Som Tedom Bundym teórie strún .


( Smiech ) Nechcel by som patriť do žiadneho klubu teórie strún , ktorý by ma chcel za člena .


A o to práve ide .


Kedykoľvek , keď hovoríme o faktoch , určité názory musia byť vylúčené .


To je to , čo znamená mať odbornú kvalifikáciu .


To je poznanie , ktoré sa počíta .


Ako sme dospeli k presvedčeniu , že v oblasti morálky neexistuje nič také ako morálna odbornosť alebo morálny talent či morálna genialita ? Ako sme dospeli k presvedčeniu ,


že každý názor je potrebne brať do úvahy ? Ako sme dospeli k presvedčeniu ,


že každá kultúra má svoj názor na tieto témy , ktoré sú hodné úvah ?


Má Taliban nejaký názor na fyziku , ktorý stojí za zváženie ? Nie .


( Smiech ) Prečo nie je jeho ignorancia menej zjavná aj pokiaľ ide o predmet ľudského blaha ?


( Potlesk ) Myslím si , že toto je to , čo svet teraz potrebuje .


Potrebuje ľudí , ako sme my , aby prijali že existujú správne a nesprávne odpovede na otázku ľudskej prosperity ako aj to , že sa morálka vzťahuje na oblasť faktov .


Je možne , pokiaľ ide o jednotlivcov , ale aj o celé spoločenstvá , aby sa zaujímali o nesprávne veci : Čo znamená , že je možné mať názory a túžby , ktoré spoľahlivo vedú ku zbytočnému ľudskému utrpeniu .


Iba samotné akceptovanie uvedeného zmení náš prejav o morálke .


Žijeme vo svete , v ktorom hranice medzi národmi znamenajú čím ďalej tým menej a jedného dňa nebudú znamenať nič .


Žijeme vo svete plnom deštruktívnych technológií , a ich objavenie nemožno zobrať späť . Vždy bude jednoduchšie rozbiť veci , ako ich opraviť .


Preto sa mi zdá nad slnko jasnejšie , že nemôžeme naďalej rešpektovať a tolerovať obrovské rozdiely v chápaní ľudského blahobytu , tak , ako nemôžeme rešpektovať a tolerovať obrovské rozdiely v názoroch na to , ako sa šíry ochorenie , alebo v názoroch na bezpečnostné štandardy budov a lietadiel .


Jednoducho sa musíme zhodnúť na odpovediach , ktoré dávame na najdôležitejšie otázky ľudského života .


Aby to bolo možné , musíme pripustiť , že tieto otázky majú odpovede .


Veľmi pekne Vám ďakujem .


( Potlesk ) Chris Anderson : Tak , to bola citlivá téma .


Či už to počuli diváci tu alebo ľudia kdekoľvek na svete je možné , že sa niektorí z nich od rozčúlenia začali kričať .


Zdá sa , že jazyk je tu skutočne dôležitý .


Keď hovoríte o závoji , hovoríte o ženách odetých v tógach ,


žil som v moslimskom svete , hovoril s veľa moslimkami .


Niektoré z nich by Vám povedali niečo iné . Povedali by : „ Nie , viete , toto je oslava výnimočnosti ženy , pomáha ju vybudovať a je to výsledkom skutočnosti , že ... " " , a toto je diskutabilný sofistikovaný psychologický názor , že „ mužskej žiadostivosti sa nedá dôverovať . " "


Môžete sa venovať konverzácii s takou ženou bez toho , aby ste pôsobil ako kultúrny imperialista ?


Sam Harris : Hej , myslím , že sa to pokúsim zachytiť jednou vetou , nakoľko čas letí , ale otázka znie : Čo je dobrovoľné v prostredí , kde majú muži určité očakávania , a kde máte zaručené , že s Vami budú jednať istým spôsobom ak nie ste zahalení závojom ?


Takže , ak by ktokoľvek v tejto miestnosti chcel nosiť závoj alebo veľmi zábavný klobúk či si dať potetovať tvár — myslím , že by sme mali byť slobodní zo svojej vôle robiť čokoľvek , čo chceme , ale mali by sme byť otvorení voči obmedzeniam , ktoré sa týkajú týchto žien .


A tak si myslím , že by sme nemali byť takí dôverčiví , aby sme vždy verili ich slovám , najmä keď je vonku 39 stupňov a ony nosia burku .


C.A. : Veľa ľudí chce veriť v tento koncept morálneho pokroku .


Môžete sa s tým ale vyrovnať ?


Myslím , že chápem , keď poviete , že to viete zladiť so svetom , ktorý sa nestal jednorozmerným , kde by sme všetci museli uvažovať rovnako .


Načrtnite nám Vašu víziu sveta o 50 alebo o 100 rokov dopredu ? Ako by ste si predstavovali svet s rovnováhou morálneho pokroku a bohatstva .


S.H. : Nuž , myslím , že keď pripustíte , že sme na ceste smerom k pochopeniu nášho myslenia na úrovni mozgu podrobnejšie , potom musíte pripustiť , že smerujeme k pochopeniu všetkých našich kladných a záporných kvalít oveľa detailnejšie .


Sme na ceste k pochopeniu pozitívnych sociálnych emócií ako je empatia a súcit , sme na ceste k pochopeniu faktorov ktoré ich vyvolávajú — či už sú genetické , či také , ktoré sa týkajú vzájomnej komunikácie , či už sú to ekonomické systémy . Až teraz to totiž začíname chápať , budeme nevyhnutne smerovať k priestoru faktov .


Všetko nebude celkom tak možné .


Nebude platiť , že keby som zahaľoval svoju dcéru od jej narodenia , bude to také správne , ako keby som ju učil byť sebavedomou a vzdelanou v prostredí mužov , ktorí túžia po ženách .


Nemyslím , že potrebujeme grant NSF , aby sme vedeli , že povinné zahaľovanie nie je dobrý nápad — ale v určitom bode budeme schopní zoskenovať mozgy všetkých zainteresovaných a skutočne ich vypočuť .


Ľúbia ľudia v týchto systémoch svoje dcéry dostatočne ?


Myslím , že na to naozaj existujú správne odpovede .


C.A. : Ak sa výsledky dostavujú , a ony sa skutočne dostavujú , ste pripravení zmeniť váš súčasný inštinktívny úsudok na niektorú z týchto záležitostí ?


S.H. : Nuž áno , prvá modelová situácia z bežnej skúsenosti : môžete niekoho milovať v prostredí skutočne iluzionistického hodnotového systému .


Takže možete povedať niečo takéto : „ Pretože viem , že môj homosexuálne orientovaný syn mal namierené rovno do pekla , ak by si našiel priateľa , odťal som mu hlavu . Bola to tá najsúcitnejšia vec , ktorú som mohol urobiť . " " Ak si spojíte všetky tieto jednotlivé časti , myslím , že by ste pravdepodobne cítili lásku .


Potom by sme však opäť mali hovoriť o blahu v širšom kontexte .


Sme v tom všetci spolu , nejde len o jedného muža v extáze , ktorý sa vyhodí do vzduchu v autobuse .


C.A. : Toto je rozhovor , v ktorom by som skutočne veľmi rád pokračoval celé hodiny .


Nejde to , tak snáď nabudúce . Ďakujem Vám za to , že ste prišli na konferenciu TED .


S.H. : Bolo mi skutočne cťou . Ďakujem .


( Potlesk )


( Hudba ) ( Potlesk ) Veľmi pekne ďakujem . ( Potlesk ) Ďakujem . Je to veľká pocta , že tu môžem stáť .


Pred pár týždňami som na YouTube videl video kongresmanky Gabrielle Giffordsovej zo začiatkov jej zotavovania po tých príšerných strelných ranách .


Jedna zasiahla jej ľavú hemisféru a poškodila Brockovu oblasť – rečové centrum mozgu .


Na tom videu Gabby spolupracuje s logopédom a bojuje s tým , aby dokázala vysloviť najzákladnejšie slová . Je vidno , že ju to stále viac a viac ničí , až kým sa úplne s plačom nezosype a začne nemo vzlykať v náručí svojho logopéda .


Po chvíli skúsi jej logopéd nový prístup a začnú spolu spievať . Gabby začne cez slzy spievať a môžete počuť , ako jasne artikuluje slová piesne , ktorá opisuje jej pocity , a ona spieva , na jednej klesavej stupnici spieva „ Let it shine , let it shine , let it shine . “


Je to veľmi silné a dojemné pripomenutie toho , ako krása hudby dokáže hovoriť tam , kde slová zlyhali . V tomto prípade doslova .


Video Gabby Giffordsovej mi pripomenulo prácu Dr. Gottfrieda Schlauga , ktorý je jedným z prominentných neurovedcov skúmajúcich na Harvarde hudbu a mozog . Schlaug je zástancom terapie zvanej melodicko-intonačná terapia , ktorá sa stala veľmi populárnou terapiou hudbou .


Schalug zistil , že pacienti po mŕtvici , ktorí trpeli afáziou , nedokázali tvoriť troj- alebo štvorslovné vety , ale stále dokázali zaspievať slová piesne , či už to bolo „ Veľa šťastia , zdravia “ , alebo ich obľúbená pieseň od Eagles alebo Rolling Stones .


Po 70 hodinách intenzívnych hodín spevu zistil , že hudba dokázala doslova prerobiť prepojenia v mozgu pacientov a vytvoriť zhodné rečové centrum v ich pravej hemisfére a nahradiť tak poškodenie ľavej hemisféry .


Keď som mal 17 , navštívil som laboratórium Dr. Schaluga a ten so mnou jedného dňa prešiel výsledky niektorých z popredných výskumov hudby a mozgu – ako majú hudobníci zásadne odlišnú štruktúru mozgu od „ nehudobníkov “ , ako hudba i jej počúvanie dokážu rozžiariť celý mozog , od prefrontálneho kortexu až po mozoček ; ako sa hudba stáva neuropsychiatrickou metódou , ktorá pomáha autistickým deťom , pomáha ľuďom bojovať so stresom , úzkosťou a depresiou ; do akej hĺbky si pacienti s Parkinsonom uvedomia , že ich tras a chôdza sa ustália , keď počúvajú hudbu ;


a ako pacienti v neskorom štádiu Alzheimera , ktorých demencia už natoľko postúpila , že už nerozoznávajú vlastnú rodinu , dokážu rozpoznať melódiu od Chopina , zahranú na klavíri , ktorú sa učili ešte ako deti .


Avšak za mojou návštevou Gottfrieda Schlauga bol skrytý úmysel , a to taký , že som sa ocitol na životnej križovatke snažiac sa rozhodnúť medzi hudbou a medicínou .


Práve som dokončil undergraduate a pracoval som ako výskumný asistent v laboratóriu Dennisa Selkoeho , študoval som na Harvarde Parkinsona a zamiloval som sa do neurovied . Chcel som sa stať chirurgom .


Chcel som sa stať doktorom ako Paul Farmer alebo Rick Hodes , alebo ako podobní nebojácni muži , ktorí idú na miesta ako Haiti alebo do Etiópie , kde pracujú s AIDS pacientmi trpiacimi multirezistentnou tuberkulózou , prípadne s deťmi znetvorenými rakovinou .


Chcel som sa stať takýmto doktorom Červeného kríža , doktorom bez hraníc .


Na druhej strane som však celý život hral na husle .


Hudba nebola len mojou vášňou , ale posadnutím .


Bola mojím kyslíkom . Mal som to šťatie , že som mohol študovať na „ Juilliard School “ na Manhattane a tiež debutovať so Zubinom Mehtom a s Izraelským filharmonickým orchestrom v Tel Avive . Ukázalo sa , že Gottfried Schlaug študoval organ na Viedenskom konzervatóriu , ale vzdal sa svojej lásky k hudbe , aby mohol ísť za kariérou v medicíne . V to popoludnie som sa ho opýtal : „ Aké to bolo , urobiť také rozhodnutie ? “


Odpovedal , že ešte dlho si prial , aby sa mohol vrátiť a zahrať si na organe , ako pred tým a že medicína na mňa počká , ale husle jednoducho nie .


A po ďalších dvoch rokoch štúdia hudby som sa rozhodol pokúsiť o nemožné – ešte pred vstupným testom na medicínu ( MCAT ) a prihlásením sa na lekársku fakultu , ako správny syn Inda , aby som sa stal ďalším Dr. Guptom . ( Smiech ) Pokúsil som sa teda o nemožné a zúčastnil som sa konkurzu do váženej Los Angeleskej filharmónie .


Bol to môj prvý konkurz a po troch dňoch hrania za plátnom počas skúšobného týždňa mi ponúkli miesto .


Bol to sen . Bol to divoký sen hrať v orchestri , hrať v kultovej Koncertnej sieni Walta Disneyho v orchestri , ktorý dirigoval slávny Gustavo Dudamel . No najdôležitejšie pre mňa bolo , že som bol obklopený hudobníkmi a mentormi , ktorí sa stali mojou novou rodinou , mojím novým domovom .


Ale o rok neskôr som stretol iného muzikanta , ktorý tiež študoval na Julliard School a ktorý mi nesmierne pomohol nájsť môj hlas a vyformovať moju hudobnú identitu .


Nathaniel Ayers bol na Julliarde kontrabasistom , ale v 20 rokoch ho postihlo niekoľko psychotických záchvatov , bol liečený Thorazinom v Bellevue , a o 30 rokov neskôr skončil ako bezdomovec v uliciach Skid Row v centre Los Angeles .


Nathanielov príbeh sa stal symbolom pre obhajobu bezdomovcov a mentálneho zdravia v USA , ako je to zobrazené v knihe i vo filme „ Sólista “ . Stal som sa jeho priateľom i jeho učiteľom huslí a povedal som mu , že kedykoľvek on bude mať svoje husle a kedykoľvek ja budem mať svoje , zahráme si spolu .


A tak vždy , keď som Nathaniela uvidel v Skid Row , mohol som sa stať svedkom toho , ako ho hudba dokázala vrátiť z jeho najtemnejších chvíľ , ktoré sa môjmu laickému oku javili , ako začiatky schizofrenických záchvatov .


Hudba a hranie mali pre Nathaniela hlbší zmysel , pretože teraz to bolo o komunikácii , o komunikácii , kde slová zlyhali , o komunikácii niečoho , čo zašlo hlbšie , než slová a ktorá pôsobila na úplne základnú prvotnú úrovneň Nathanielovej duše . Hranie preňho bolo z mojej strany ozajstnou obetou .


Pristihol som sa , že ma poburuje , ako niekto taký , ako Nathaniel , mohol vôbec skončiť ako bezdomovec v Skid Row kvôli svojej mentálnej chorobe . Navyše , koľko desiatok tisíc iných sa ocitlo v Skid Row osamote kvôli podobným tragickým príbehom , ale nikdy o nich nebude napísaná kniha alebo natočený film , ktorý by ich dostal preč z tých ulíc .


A v jadre tejto mojej krízy som ucítil , že si ma život hudby vybral , a kde som akoby , a možno aj veľmi naivne , ucítil , že práve Skid Row potrebuje niekoho ako je Paul Farmer a nie ďalšieho klasického muzikanta hrajúceho na Bunker Hill .


Ale na konci to bol práve Nathaniel , kto mi ukázal , že ak som naozaj túžil po zmene niečoho , ak som chcel , aby bola účinná , mal som na to perfektný nástroj , a že hudba bola mostom , ktorý prepájal naše svety .


Romantický nemecký hudobný skladateľ Robert Schumann raz povedal : „ Povinnosťou umelca je vyslať svetlo do temnoty ľudských sŕdc . “ Je to veľmi hlboká myšlienka , pretože samotný Schumann trpel schizofréniou a zomrel v liečebni .


Inšpirovaný tým , čo som sa od Nathaniela naučil , som v Skid Row založil organizáciu hudobníkov , ktorá sa volá „ Street Symphony “ ( Pouličný orchester ) a prináša svetlo hudby do najtemnejších miest tým , že hrá pre bezdomovcov a mentálne chorých v útulkoch a na klinikách v Skid Row , hrá pre vojnových veteránov s posttraumatickým stresovým syndrómom , pre uväznených a pre označených ako potenciálne nebezpeční .


Po jednom z vystúpení v nemocnici Patton State v San Bernardine k nám prišla žena , ktorej tiekli po lícach slzy , bola ochrnutá , triasla sa , no mala úžasný úsmev a povedala nám , že pred tým nikdy nepočula klasickú hudbu , nemyslela si , že sa jej bude páčiť , nikdy pred tým nepočula husle , ale že počúvanie tejto hudby bolo ako počúvanie slnka , že ich nikto nikdy neprišiel navštíviť a že prvýkrát po 6 rokoch , keď nás počula hrať , sa prestala triasť aj bez liekov .


Zrazu sme zisťovali , že vďaka koncertom mimo pódia , mimo reflektorov , mimo smokingov , sa muzikanti stali prostredníkmi ohromných terapeutických úspechov hudby pre mozog obecenstva , ktoré by nikdy nemalo prístup do tejto miestnosti , nikdy by nemalo prístup k hudbe , ktorú robíme .


Ako liek slúži na viac , ako len na liečenie stavebných častí samotného tela , sila a krása hudby presahuje to „ E “ v strede nášho milovaného akronymu ( TED ) .


Hudba prekračuje samotnú estetickú krásu .


Súlad emócií – ktoré pociťujeme , keď počujeme Wagnerovu operu alebo Brahmsovu symfóniu , či Beethovenovu komornú hudbu – nás núti pamätať na našu spoločnú , vzájomnú ľudskosť , hlboko prepojené spoločné vedomie , empatické vedomie , ktoré je podľa neuropsychiatra Iana McGilchrista pevne ukotvené v pravej hemisfére mozgu .


A tým , ktorí žijú v najneľudskejších podmienkach mentálnych chorôb ako bezdomovci a uväznení , hudba a jej krása ponúka možnosť prekročiť svet okolo nich , aby si uvedomili , že stále majú schopnosť prežívať niečo krásne a že ľudskosť na nich nezabudla .


A tá iskra krásy i tá iskra ľudskosti sa pretvárajú v nádej a my vieme , či už si zvolíme cestu hudby alebo medicíny , že to je tá úplne prvá vec , ktorú musíme vštepiť do našich spoločností , do nášho publika , ak chceme podnietiť liečenie zvnútra .


Na koniec by som chcel citovať Johna Keatsa , anglického romantického básnika . Je to veľmi známy citát , ktorý iste všetci poznáte .


Aj Keats sa vzdal kariéry v medicíne , aby sa mohol venovať poézii , ale zomrel , keď mal o rok viac , ako ja teraz .


Keats povedal : „ Krása je pravda a pravda je krása .


To je všetko , čo viete a všetko , čo potrebujete vedieť . “ ( Hudba ) ( Potlesk )


Veľmi pekne ďakujem všetkým z TEDu , a obzvlášť Chrisovi a Amy .


Neviem tomu uveriť , že tu som .


Už týždne nespím .


S Neilom sme tam sedeli a porovnávali sme sa , kto spal menej v očakávaní tohto tu . Nikdy som nebol taký nervózny a toto robím , keď som nervózny ... som si práve uvedomil . Takže , budem hovoriť viac menej o tom , čo sme spravili v organizácii s názvom 826 Valencia a potom budem hovoriť , ako sa všetci môže zapojiť a robiť podobné veci .


Pred časom , v roku 2000 , som býval v Brooklyne , snažil som sa dokončiť moju prvú knihu . Každý deň som sa zmámený túlal mestom , pretože som písaval od 12 v noci do 5 rána .


Takže potom , počas dňa , som chodil ako námesačný .


Počas dňa mi to nijako zvlášť nemyslelo ,


ale mal som pohyblivý pracovný čas . V časti Brooklynu , kde som býval , v Park Slope , žije mnoho spisovateľov — je tam veľmi vysoký pomer spisovateľov


na jedného normálneho človeka .


Musím povedať , že som vyrastal obklopený veľkým počtom učiteľov . Mama bola učiteľka , sestra sa stala učiteľkou


a po vysokej škole sa aj mnohí moji priatelia dali na učenie . Stále som ich počúval rozprávať o ich živote , o tom , akí sú inšpiratívni , a boli to najtvrdšie pracujúci a najinšpiratívnejší ľudia , akých som poznal .


Ale vedel som aj o mnohých veciach , ktoré museli riešiť , o mnohých trápeniach , s ktorými sa potýkali .


Jedným z nich bolo , že mnohí moji priatelia ktorí učili v mestských školách , mali ťažkosti s tým , že ich študenti mali z čítania a obzvlášť z písania horšie známky , ako z ostatných predmetov .


Treba povedať , že mnohí z týchto študentov vyrastajú v rodinách kde sa doma po anglicky nehovorí , mnohí z nich majú rôzne zvláštne potreby , poruchy učenia . A okrem toho pracujú na školách , ktoré sú niekedy , a to dosť často , podfinancované .


A tak , keď sme sa o tom rozprávali , vždy mi hovorili , " " Vieš , najviac by nám pomohlo , keby sme mali viac ľudí , viac síl , viac individuálnej pozornosti , viac hodín , viac skúseností od ľudí , ktorí s angličtinou robia a ktorí by s týmito študentmi mohli pracovať individuálne . " " Pýtal som sa , " " Prečo s nimi nepracujete individuálne vy ? " "


A oni , " " Lebo učíme päť tried po 30 až 40 študentov .


To môže znamenať až 150 , 180 , 200 študentov denne Ako by sme mohli venovať každému študentovi čo i len jednu hodinu individuálnej pozornosti týždenne ? " "


To by si musel značne znásobiť počet hodín a naklonovať učiteľov .


Tak sme sa o tom začali rozprávať . A súčasne s tým som rozmýšľal nad tou obrovskou skupinou ľudí , ktorých som poznal : spisovateľov , redaktorov , novinárov , vysokoškolákov ,


pomocných profesorov a ďalších . Všetci títo ľudia s relatívne pružným pracovným časom a záujmom o anglické slovo ... , ehm , hm , ... Ja dúfam , že mám záujem o anglický jazyk , ale momentálne ním veľmi dobre nehovorím .


Snažím sa . Tie hodiny ma dostali . Ale každý , koho som poznal , mal záujem o prvenstvo písaného slova


v zmysle pestovania demokracie , pestovania osvieteného života . Takže , viete , mali čas , mali záujem , ale popri tom v mojom okolí neexistoval žiadny kanál ,


ako spojiť tieto dve skupiny ľudí .


Keď som sa presťahoval späť do San Francisca , prenajali sme si túto budovu . A našou predstavou bolo , že McSweeney ' s — štvrťročník ktorý sme vydávali 2 až 3x ročne , a zopár ďalších časopisov — že sa sa s tým presunieme


prvý krát do kancelárskych priestorov .


Pred tým , v Brooklyne , sme to robili v kuchyni . Išli sme sa teda presťahovať do kancelárie ,


a o priestor sme sa chceli podeliť s centrom pre doučovanie . Rozmýšľali sme , " " Máme tu všetkých týchto autorov , redaktorov a ostatných , taká komunita literátov , ktorá chodí denne do kancelárie tak či tak , čo keby sme otvorili prednú časť budovy pre decká , aby mohli po škole prísť a niekto by im pomohol s písomnou domácou úlohou , aby sa v podstate zmazala hranica medzi týmito dvoma spoločenstvami . " " Predstavovali sme si to tak , že si budeme robiť na našich veciach , o 14 : 30 prídu študenti , vy na chvíľu odložíte svoju prácu , alebo si to vymeníte , alebo sa k tomu vrátite neskôr a podobne .


Tie popoludňajšie hodiny venujete tým študentom z okolia .


Takže mali sme tie prenajaté priestory , majiteľ bol za . Je tam takáto nástenná maľba , jej autorom je Chris Ware a v podstate zobrazuje celú históriu tlače formou nástennej maľby — trvá dlho , kým to strávite a musíte pritom stáť v strede cesty .


Takže , prenajali sme si tie priestory .


Všetko bolo super až na to , že majiteľ povedal , " " Budova je v obchodnej zóne , musíte niečo vymyslieť .


Musíte niečo predávať .


Nemôže tu byť len doučovacie centrum . " " Pomysleli sme si , " " Ha , ha ! Naozaj ! " " Nenapadlo nám nič praktické , čo by sme mohli predávať , ale spravili sme si potrebný prieskum .


Pred tým tam bola posilňovňa , boli tam gumené podlahy , stropy so zvukovoizolačnými doskami , žiarivkové svetlá .


Všetko sme odstránili a pod tým sme našli nádherné drevené podlahy , vybielené trámy a pripomínalo to — keď sme to renovovali , niekto povedal ,


" Viete čo , dosť mi to pripomína trup lode . " Obhliadali sme sa okolo seba a niekto ďalší povedal , " " Mali by ste predávať potreby pre pracujúcich bukanierov " " . A to sme aj spravili . Všetci sa na tom dobre pobavili


a my sme povedali , " " To má niečo do seba .


Poďme predávať pirátske potreby . " "


Toto je obchod s pirátskymi potrebami . Približne takto som to nakreslil na servítku . Všetko toto vyrobil


jeden vynikajúci stolár a pozrite , spravili sme to , aby to vyzeralo tak nejako pirátsky .


Tu sa predávajú dosky na stopáž


a máme tu aj medicíny na liečenie skorbutu . Tu máme drevené nohy , ručne robené a prispôsobované na mieru . Tu hore vidíte výber pások na oko , tie čierne sú pásky na každodenné použitie , také bežné modely a potom tu máme pásky na oko pastelových a iných farieb ,


keď idete večer von — na zvláštne príležitosti , skúšky dospelosti , atď.


Tak sme to otvorili .


A toto je sud , ktorý plníme pokladmi , v ktorých sa študenti môžu prehrabávať. toto sú náhradné oči , keby ste nejaké stratili ,


toto je niekoľko nápisov , ktoré máme po celom obchode : " " Kanadské žarty s pirátmi . " " Počas čítania tejto vývesky zatiahneme za lano pri pokladni


a na hlavu vám padne osem mopov .


Toto bol môj nápad - povedal som , že musíme mať niečo , čo bude padať ľuďom na hlavu . Nakoniec to boli mopy . A toto je rybie divadlo , čo je iba morské akvárium a tri stoličky ,


a hneď za ním sme vytvorili tento priestor . A to je to doučovacie centrum . Takže doučovacie centrum je hneď tu a za ním sú kancelárske priestory pre McSweeney , kde všetci pracujeme na časopise ,


na príprave kníh a podobne . Deti mali prísť — teda to sme si aspoň mysleli . Musím sa ešte vrátiť .


Všetko sme pripravili , otvorili sme , mnohé mesiace sme venovali renovácii .


Mali sme stoly , stoličky , počítače a všetko .


Bol som na aukcii dot-com v Holiday Inn v Palo Alto a kúpil som 11 počítačov Mac G4


jedným zdvihnutím ruky .


Takže , doniesli sme ich , všetko sme pripravili a čakali sme . Začal som s asi 12 priateľmi ,


s miestnymi literátmi , ktorých som poznal roky . A tak sme tam sedeli . A o 14 : 30 sme na chodník vyložili pútač , s nápisom " " Bezplatné doučovanie angličtiny , písania a potrieb s tým spojených — Stačí vojsť , všetko je zadarmo . " " Mysleli sme si " " Študenti vezmú bránu útokom ,


budú to tu milovať " " . Ale nič z toho sa nestalo .


A tak sme čakali , sedeli sme pri stoloch a čakali . A všetci začali strácať nadšenie pretože sme čakali týždne a týždne ,


- naozaj - a nikto neprišiel . A potom nás niekto upozornil na fakt , že možno nie sme dostatočne dôveryhodní ,


pretože sme boli schovaní za obchodom s pirátskymi potrebami . To nám nikdy nedošlo . A potom , niekedy v tom čase , som presvedčil pani menom Nineveh Caligari , dlhoročnú pedagogičku zo San Francisca — vtedy učila v Mexico City , mala všetky potrebné skúsenosti , vedela všetko o vzdelávaní ,


spojili sme sa so všetkými učiteľmi a členmi miestneho spoločenstva .


Presvedčil som ju , aby sa presťahovala z Mexico City , kde vtedy učila a stala sa našou riaditeľkou . A ona okamžite zorganizovala nájazdy učiteľov , rodičov ,


študentov a ostatných a z ničoho nič sme mali každý deň plno . Naším cieľom bolo ponúkať študentom každý deň


individuálnu pozornosť . Cieľom bolo osobne sa venovať


každému študentovi . Je totiž dokázané , že ak sa študentovi osobne venujete 35 až 40 hodín ročne , dokáže si zlepšiť prospech


o jeden stupeň . U väčšiny týchto študentov


sa doma v rodine nehovorí po anglicky . Prichádzajú sem často aj s rodičmi — teraz to nevidno , ale je tam aj kostolná lavica , ktorú som priniesol z dražby v Berkeley — rodičia niekedy sledujú svoje deti počas doučovania .


Takže základom všetkého bola tá individuálna pozornosť .


A zrazu sme mali každý deň plno detí .


Ak ste na ulici Valencia niekde v blízkosti , približne o 14 : 00 - 14 : 30 , často vás prevalcuje dav detí s veľkými ruksakmi na chrbtoch , ktoré doslova bežia do týchto priestorov .


Čo je čudné , pretože je to vlastne škola , svojím spôsobom .


Ale dochádzalo tu k niečomu psychologickému , čo bolo trochu iné .


A ďalšie vec je , že tam nie je žiadna stigma . Deti neprichádzali do " Centra pre deti , ktoré potrebujú viac pomoci "


alebo niečoho podobného . Bolo to 826 Valencia . Po prvé , bol to obchod


s pirátskymi potrebami , čo je šialené , a po druhé ,


v zadnej časti pracuje vydavateľstvo . Takže naši praktikanti v skutočnosti veľmi často pracovali za rovnakým stolom , bok po boku , počítač vedľa počítača ,


so študentmi . Stalo sa z toho teda doučovacie alebo vydavateľské centrum — ako to nazývame - pisateľské centrum .


Ľudia prichádzajú a možno pracujú so stredoškolským študentom na románe — pretože niektoré deti


sú veľmi talentované . Nie je tam žiadna stigma .


Všetci tam svorne pracujú bok bo boku .


Je to jedno tvorivé úsilie . Vidia tam dospelých . Modelujú ich správanie .


Títo dospelí pracujú vo svojej branži . Študenti sa môžu nakloniť


a položiť otázku niekomu z týchto dospelých a potom akosi motivujú jeden druhého .


Dochádza tu ku krížovému opeľovaniu . Jediný problém , obzvlášť pre dospelých , ktorí pracujú v McSweeney ' s a ktorých toto všetko nemuselo nadchýnať , keď sem prišli pracovať je , že tu je iba jedna toaleta .


Pri zhruba 60 deťoch denne je to problém . Ale viete , niečo na tom je , že si deti spravia domácu úlohu na daný deň , a niekto sa im venuje — potom prídu domov a všetko majú hotové .


Neodkladajú to , nerobia si úlohy pred televízorom .


O 17 : 30 môžu ísť domov a byť so svojou rodinou , venovať sa záľubám , ísť von , hrať sa .


A z toho vzniká šťastná rodina .


Zopár šťastných rodín vo štvrti a máte šťastnú komunitu .


Zopár šťastných komunít spätých dohromady a máte šťastné mesto a šťastný svet .


Takže kľúčom k tomu všetkému je domáca úloha ! Tak je to .


Ešte k tej individuálnej pozornosti . Začali sme teda asi s 12 dobrovoľníkmi , a potom ich bolo asi 50 . A potom niekoľko sto .


A teraz máme v zozname 1400 dobrovoľníkov .


Dobrovoľníkom to maximálne uľahčujeme .


Hlavné je , aj keď máte čas iba dve hodiny mesačne , tie dve hodiny po boku jedného študenta — koncentrovaná pozornosť , svietiaca lúčom svetla na ich prácu , na ich myšlienky a na ich sebavyjadrenie — budú mať na ich úplne transformačný účinok , pretože mnohí zo študentov to nikdy nezažili .


Povedali sme im , " " Aj keď máte čas iba dve hodiny v nedeľu raz za 6 mesiacov , to je v poriadku . To bude stačiť . " " To je jeden z dôvodov , prečo sa skupina tútorov


tak rýchlo rozšírila . Potom sme si povedali " " A čo budeme s tými priestormi robiť počas dňa , pretože ich treba využiť aj pred 14 : 30 ? " " A tak sme sem začali vodiť triedy počas dňa .


Každý deň prichádzajú žiaci na exkurziu a spolu tvoria knihu . Tam hore vidíte , ako ju práve píšu .


Tu je jedna trieda kde písanie


študentov riadne rozvášnilo . Keď na triedu namierite fotoaparát ,


vždy to vyzerá takto .


Toto je jedna z kníh , na ktorej pracujú . Všimnite si názov knihy : " " Kniha , ktorú si nikto neprečítal : Titanic . " "


A úvodný riadok tejto knihy znie : " " Bola raz jedna kniha menom Cindy , ktorá bola o Titaniku . " " Počas toho vzadu sedí dospelák , ktorý to prepisuje , a to s úplnou vážnosťou ,


z čoho sú úplne vo vytržení .


Mali sme teda k dispozícii ešte viac tútorov . Na tomto zábere


je iba časť tútorov počas jednej akcie . Učitelia , s ktorými pracujeme — a im to úplne mení situáciu —


nám hovoria , čo máme robiť . Išli sme do toho s myšlienkou , " " Sme maximálne , úplne prispôsobiví .


Vy nám poviete , rodičia nám povedia ,


učitelia nám povedia , ako môžeme najlepšie pomôcť . " " Povedali nám teda , " " Prečo neprídete do škôl ?


Pretože , čo so študentmi , ktorí k vám možno neprídu , pretože nemajú veľmi aktívnych rodičov , ktorí by ich tam priviedli , alebo ktorí nebývajú blízko ? " " Potom sme im začali hovoriť , " " Máme 1400 ľudí na zozname tútorov .


Rozhlásme to . " " Učiteľ povie , " " Na nasledovných 5 nedelí potrebujem 12 tútorov .


Budeme písať eseje na príjímačky . Pošlite ich . " " Rozpošleme teda po sieti info : 1400 tútorov .


Kto môže , nech sa zapíše . Asi pol hodinu pred vyučovaním prídu do školy .


Učitelia im povedia , čo majú robiť , ako to robiť , čo sa učia , aký je to projekt , atď.


Pracujú pod vedením učiteľa a všetko prebieha v jednej veľkej triede .


A to je vlastne ťažisko našej práce , ľudia idú priamo z práce , priamo z domu do triedy a pracujú priamo so študentmi .


Takto sme schopní pracovať s ďalšími tisíckami a tisíckami študentov .


V ďalšej škole nám povedali . " " Čo keby sme vám dali triedu a vy tam môžete robiť celý deň ? " " Takže toto je pisateľská učebňa v Everett Middle School , ktorú sme vyzdobili v bukanierskom štýle .


Je hneď vedľa knižnice . A tam slúžime všetkým 529 študentom školy .


To sú ich noviny , " " Straight-Up News , " " v ktorých má stály stĺpček starosta Gavin Newsom v oboch jazykoch - v angličtine aj v španielčine .


A potom jedného dňa nám napísala Isabel Allende a povedala , " " Čo keby ste


stredoškolským študentom zadali napísať knihu ? Chcela by som , aby napísali ako dosiahnuť mier v násilnom svete . " " A tak sme išli na strednú školu Thurgood Marshall , čo je škola , s ktorou sme už predtým robili na iných veciach ,


a dali sme študentom toto zadanie . Povedali sme im :


" " Nakoniec si všetky vaše eseje prečíta Isabel Allende .


Vydá ich knižne . Bude sponzorovať paperbackové vydanie .


Kniha bude na predaj vo všetkých kníhkupectvách v Bay Area a po celom svete cez Amazon a tak ďalej . " " A tak tie deti pracovali usilovnejšie než kedykoľvek pred tým vo svojom živote , pretože tu bolo to vonkajšie obecenstvo , na druhom konci bola Isabel Allende .


Myslím , že sme mali asi 170 tútorov , ktorí na tej knihe robili s nimi , takže to dopadlo neuveriteľne dobre .


Na konci sme to riadne oslávili .


Je to kniha , ktorú môžete nájsť všade . To viedlo k celej sérii kníh .


Vidíte , že ďalšiu sponzorovala Amy Tan , " " Možno sa niekam dostanem " " .


A pokračuje to aj naďalej . Stále viac a viac kníh .


Teraz už sme pomaly závislí na písaní kníh .


Deti budú pracovať ako nikdy pred tým , keď vedia , že to bude trvalé , že to bude na knižných pultoch , vedia , že nikto nemôže znižovať význam ich myšlienok a výpovedí , že sme rešpektovali ich slová a ich myšlienky . Tie stovky hodín strávené na piatich verziách , šiestich verziách ,


toľko pozornosti venovanej ich myšlienkam . A ako náhle dosiahnu takúto úroveň , keď už píšu na takejto úrovni ,


cesta späť je nemožná . Má to absolútne


transformujúci účinok . A potom ich predávame v obchode . Hneď vedľa tých dosiek .


Predávame všetky knižky našich študentov .


Kde inde by ste ich dali , nie ?


Takže knihy sú u nás na predaj a v obchode sa začalo diať niečo čudné . Ten obchod — aj keď na začiatku to bola len recesia


— teraz ten obchod dokonca


zarába peniaze . Takže z neho hradíme nájom .


Možno je to kvôli tomu , že sme v San Franciscu — neviem , nechcem sa domnievať . Ale ľudia chodia —


a to bolo ešte pred príchodom pirátskych filmov a všetkého ! Obchod zarábal veľa peňazí . No , nie veľa , ale bolo to dosť na nájom a


jedného stáleho zamestnanca .


Tam na ľavo môžete vidieť oceánske mapy .


A stala sa z toho taká brána k miestnemu spoločenstvu . Ľudia prichádzali


a hovorili , " " Čo do * ? Čo je toto ? Nechcem na internete nadávať .


A ... Je také pravidlo ? Neviem .


Hovorili teda , " " Čo je toto ? " " A potom ľudia vošli dnu a dozvedeli sa viac .


A potom , hneď za tým — zvyčajne tam býva taká retiazka — hneď za tým videli decká , ako sa tam s nimi učíme . Práve tam prebieha exkurzia . Ľudia teda nakupujú , a sú náchylnejší na kúpu loju , alebo prosa pre ich papagája , alebo háku , či chrániča na hák na noc .


To všetko predávame .


Takže obchodu sa naozaj darilo . Ale pritiahol toľkých ľudí : učiteľov , darcov , dobrovoľníkov a ďalších . Keďže to bolo na prízemí ,


bolo to prístupné verejnosti . Nebolo to ako nejaká neziskovka zašitá na 30. poschodí nejakej budovy v centre . Bolo to priamo v štvrti ktorej to slúžilo a verejnosť tam mala po celý čas prístup .


Takže to bola taká zvláštna šťastná zhoda náhod .


Všetci ľudia , ktorých som v Brooklyne poznal , hovorili , " Prečo aj my nemáme niečo podobné u nás ? "


Mnohí z nich boli bývalí alebo nastávajúci pedagógovia a tak sa spojili s mnohými miestnymi dizajnérmi , spisovateľmi a nezávisle rozvinuli túto myšlienku a spravili si to po svojom .


Im sa nechcelo predávať pirátske potreby .


Neboli presvedčení , že by to u nich fungovalo .


Keďže vedeli , že v New Yorku je silná protizločinecká komunita otvorili si Brooklynské potreby pre superhrdinov .


Autorom tohto nádherného dizajnu je Sam Potts .


A zámerom bolo , aby to tak trochu pripomínalo zámočnícke dielne , ktoré si vystavia každú službu , ktorú kedy ponúkli .


Takže to otvorili a vo vnútri to pripomína taký diskont pre superhrdinov — všetky tovary


viac menej v základnom vyhotovení .


Všetko sú to ručné výrobky - veci , ktoré našli nové uplatnenie .


Všetky balenia navrhol Sam Potts .


Potom tu máme kontajner na zaistenie zloduchov , kde deti zamykajú svojich rodičov .


A kanceláriu máte pre seba . Toto je malá truhlička , tam dáte vybraný produkt , ten sa vyvezie elektrickým výťahom a potom vám predavač pri pokladni povie , že musíte odrecitovať hrdinskú prísahu , čo aj urobíte , ak si chcete niečo kúpiť . Dosť sa tým znižuje obrat .


Osobne si myslím , že je to problém .


Pretože to musia spraviť s rukou na srdci


a všetkým ostatným . Toto sú niektoré z výrobkov .


Všetky sú robené ručne .


Toto je súprava na zmenu identity . Ak sa chcete prestrojiť za Sharon Boone , jednu americkú marketingovú riaditeľku z Hoboken v New Jersey . Toto je kompletný spis o všetkom , čo potrebujete vedieť o Sharon Boone .


Toto je pláštiareň , kde dostanete všetko pre váš plášť , a potom vyjdete po týchto troch kovových schodíkoch a my spustíme tri hydraulické ventilátory zo všetkých strán


a vy si môžete prezrieť svoj plášť v akcii . Viete , nie je nič horšie , ako keď dorazíte na miesto


a plášť vám niekde robí faldy alebo niečo . No a ďalej sú tu tajné dvere — toto je jeden z regálov — pri príchode je vchod neviditeľný ,


ale k nemu prídete , pomaly sa otvorí . Regál vidno tam v strede


vedľa tých lodných hákov . Otvorí sa a za ním , tam vzadu , je doučovacie centrum .


Vidíte teda ... Ďakujem .


Chcem ale zdôrazniť , že je to celé financované a vybudované z miestnych zdrojov . Všetci projektanti , všetci robotníci


sú miestni ľudia pracujúci pro-bono . Ja som ich akurát navštívil a povedal " " Áno , robíte to výborne " " . Nič viac . Vzadu vidíte čas vo všetkých piatich okrskoch New Yorku .


No a takto to vyzerá počas doučovania . Je tam čulý ruch . Rovnaký princíp : individuálna pozornosť , úplná odovzdanosť práci študentov , nekonečný optimizmus


a priestor pre kreativitu a nápady . A počas tých niekoľko metrov , keď prechádzajú týmto bizarným obchodom ,


sa im to v hlave prepne .


Je to škola , ale nie je to škola . Celkom určite to nie je škola , aj keď tu pracujú bok po boku


a na stoloch sú ceruzky a papiere .


Toto je jeden zo študentov , Khaled Hamdan .


Môžete si prečítať ten citát .


Závislý na videohrách a TV . Doma sa nevedel sústrediť . Prišiel sem .


Dostalo sa mu tejto sústredenej pozornosti . A tam už nebolo kam ujsť .


Čoskoro teda začal písať . Rýchlo si spravil domácu úlohu — stal sa skutočne závislí na tom ,


aby mal úlohu hotovú . Je to návykové , že to chcete mať hotové , necháte si to skontrolovať a viete , že ste niečo dokázali


a že ste pripravení na ďalší deň školy . Najprv teda prepadol tomu


a potom začal robiť aj ďalšie veci .


Doteraz mu vyšli veci už v piatich knihách . Bol spoluautorom fiktívneho dokumentu o neúspešných superhrdinoch s názvom " " Superbývalí " " . Napísal tiež seriál o " " Tučniakovi Balboa " " , ktorý je tučniakom bojovníkom — boxerom .


A pred pár týždňami čítal nahlas pre 500 ľudí v Symphony Space , na benefičnej akcii


pre 826 New York . On tam chodí každý deň . Dokonca šíri osvetu .


Teraz tam priviedol aj svojich bratrancov . Každý deň


prichádzajú štyria členovia ich rodiny .


Prebehnem to veľmi rýchlo . Toto je L.A. Echo Park - obchod pre cestovateľov v čase : " Nech ste kedykoľvek , my už vtedy sme . " Je to taký " 7-11 "


pre cestovateľov v čase . Vidíte tam všetko : presne tak ,


ako by mal vyzerať 7-11 . Pijavice . Kusy mamuta . Majú dokonca aj automat na vlastnú mrazenú malinovku : " Mimo prevádzky . Príďte včera "


( Potlesk ) ( Potlesk ) No ale , preskočím to . Toto sú priestory , ktoré sú s nami iba spriaznené , ale robia to isté : Word St. v Pittsfield , Massachusetts . Ink Spot - Machuľa , v Cincinnati . Youth Speaks , San Francisco , California , od ktorých sme sa inšpirovali my . Studio St . Luis v St . Luis .


Austin Bat Cave v Austine . Fighting Words v Dubline v Írsku ,


založené Roddym Doyleom ; Otvorenie bude v apríli . A teraz idem na to Želanie TED — môžem ? Dobre , mám ešte minútu . Takže , Želanie TED : Želám si , aby ste vy — vy osobne a každá tvorivá osoba a organizácia , ktorú poznáte — našla spôsob , ako sa priamo podieľať na práci miestnej školy vo vašom okolí a aby ste následne rozpovedali príbeh , ako ste sa zapojili ,


aby sme do roka mali tisíc príkladov — tisíc ! —


príkladov transformatívnych partnerstiev .


Zásadné skoky vpred ! A môžu to byť aj veci , ktoré už v súčasnosti robíte . Viem , že mnohí ľudia


v tejto miestnosti už teraz robia skutočne zaujímavé veci . To viem stopercentne . Povedzte nám teda tieto príbehy


a inšpirujte iných na internetovej stránke .


Vytvorili sme internetovú stránku , Budem teraz hovoriť " " my " " a nie " " ja " " : Dúfame , že účastníci tejto konferencie zahája novú éru účasti


na aktivitách našich štátnych škôl . Dúfame , že sa postavíte do čela vytvorením partnerstva medzi vaším inovatívnym duchom a znalosťami


a inovatívnymi pedagógmi vo vašom okolí .


Vždy nechajte učiteľov , aby ukazovali cestu . Oni vám povedia , ako im môžete pomôcť .


Dúfam , že sa do toho vložíte


a pomôžete . Existuje milión spôsobov . Môžete ísť do vašej miestnej školy a poradiť sa s učiteľmi .


Oni vám vždy povedia , ako môžete pomôcť . Takže , toto je Hot Studio v San Franciscu ,


oni sú autormi tejto fenomenálnej práce . Táto internetová stránka už funguje a nájdete na nej viacero príbehov a mnoho myšlienok . Jej názov je " " Once Upon a School - Bola raz jedna škola " "


čo je podľa mňa vynikajúci názov . Táto stránka bude dokumentovať všetky projekty , ktoré vzniknú po celom svete na základe tejto konferencie . Navštívite stránku a nájdete tam rôzne myšlienky . Môžete sa nechať inšpirovať a keď sa rozbehnete ,


pridáte tam svoje vlastné projekty . Hot Studio spravilo vynikajúcu prácu


vo veľmi krátkom termíne , preto navštívte tú stránku . Ak budete mať nejaké otázky , pýtajte sa tohto človeka , je to náš riaditeľ


národných programov . Bude na telefóne . Ak mu pošlete e-mail ,


odpovie vám na každú vašu otázku . A navyše vás inšpiruje , pomôže vám rozbehnúť sa povedie vás celým procesom ,


aby ste dokázali niečo zmeniť . A môže to byť zábava ! To som chcel mojou rečou povedať . Nemusí to byť sterilné .


Nemusí to byť byrokraticky neznesiteľné .


Môžete použiť zručnosti , ktoré už máte .